116 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
små armlika utskott stående i förbindelse med hvarandra. I de båda understa ra- 
derna äro cellerna vanligen palissadlika och försedda med armlika utskott; mera sällan 
äro äfven cellerna i dessa rader runda. När mesophyllet utgöres af fem cellrader, äro 
merändels äfven cellerna i den tredje raden (räknad från öfre epidermis) palissadlika. 
Sedda från ytan äro cellerna i de tre eller fyra undre raderna runda eller hafva i följd af 
de armlika utskotten en oregelbundet rundad omkrets. I det understa laget upp- 
träda runda kristallsäckar, hvilka emellertid liksom deras kristallkonkretioner äro be- 
tydligt mindre än i öfversta raden. 
Kärlknippena äro med undantag af de minsta genomgående och åtföljas af ett 
öfre och ett undre hårdbastknippe, men dessa knippen sträcka sig ej ända ut till epidermis, 
från hvilken de äro skilda genom en mekanisk grundväfnad. De minsta kärlknippena 
med sin väl differentierade strängslida ligga omedelbart under öfversta cellraden. Till 
och med i de minsta kärlknippena finnas i rader anordnade långa, smala och med 
ett brunt innehåll fyllda celler. 
Ryparosa cesia Blume? 
Blad mycket stora, men i förhållande till storleken ej synnerligt tjocka, fasta 
och läderartade, med grofva, på undre ytan skarpt framträdande medelnerv och 
sidonerver. 
Epidermis småcellig och med tämligen tunn yttervägg på båda sidorna, utan 
klyföppningar på den öfre, där den öfver och närmast på ömse sidor om kärlknippena, 
med undantag af de allra minsta, förstärkes af ett hypoderma, som allt efter kärl- 
knippenas storlek utgöres af en eller flera rader. HEnär kärlknippena äro mycket tal- 
rika, består epidermis oftast af flera cell-lag, men där den utgöres af endast en cell- 
rad äro epidermiscellerna mycket stora, inåt vidgade och lika höga som den af flera 
lag bestående epidermis, hvaraf framgår, att en tangential delning ägt rum och efter- 
följts af radiala delningar i den öfversta cellraden. På ytsnitt äro alla epidermiscel- 
lerna på öfre sidan polygonala och de minsta af dem mycket små, flera gånger mindre 
än de större, som äro ganska fåtaliga, åtminstone i jämförelse med de minsta. I 
hypodermat förekomma, ehuru sparsamt, kristallkonkretioner och på öfre ytan en- 
samma eller i knippen samlade, encelliga, tjockväggiga trichom. Den undre ytan är 
på tvärsnitt genom bladskifvan ganska ojämn, hufvudsakligen i följd af de talrika, 
af tjockväggiga celler bestående upphöjningar, som förekomma äfven under de mindre 
kärlknippena, när de med sitt hårdbast beröra undre epidermis, och från hvilka utgår 
ett knippe af talrika, långa, encelliga och tjockväggiga trichom, hvilka likna dem som 
förekomma på öfre bladytan. HEnär dessa spikklubbformiga bildningar uppträda i 
mycket stort antal, är det förenadt med vissa svårigheter att vinna en bestämd före- 
ställning om i synnerhet klyföppningarnes beskaffenhet. Till den undre bladytans 
ojämnhet bidrager dessutom äfven den omständigheten, att ytan mellan de partier 
af densamma, som bära nyss nämnda trichom, är veckad på så sätt, att på tvärsnitt 
förekomma ett större eller mindre antal protuberanser, som föramledas däraf, att cel- 
lerna i närmast underliggande lag blifvit förlängda i vertikal riktning. De undre 
epidermiscellerna i tvärsnitt lägre, men ofta något bredare än de öfre, sedda från 
