KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0O 2. 117 
ytan mycket små, polygonala. Klyföppningar tämligen talrika, på ytsnitt rundadt 
ovala och omgifna af en krets smala biceller, förekommande såväl på som mellan 
protuberanserna. WSlutceller något höjda öfver ytan af epidermis, 1 tvärsnitt små, 
rundade, tjockväggiga, med smal, tvärställd hålighet, i sned ställning stödjande sig 
mot bicellerna och försedda med små, raka, uppåt och framåt riktade ytterlister, 
utan innanlister. 
Mesophyllet är tämligen likformigt, kan närmast betecknas såsom ett palissad- 
parenchym och utmärker sig genom en ovanlig småcellighet. Det har ungefär 7—38 
cellers höjd, och dess celler äro tämligen regelbundet anordnade i vertikala rader, i 
hvilka cellerna tämligen regelbundet aftaga i höjd mot den undre sidan. Sålunda 
äro de i den öfversta raden mycket höga och smala, så att deras höjd kan vara 
ända till 20 gånger större än bredden, stå mycket tätt tillsammans och äro ofta sep- 
terade, i tvärsnitt runda eller ofta polygonala. Äfven cellerna i de båda närmast 
undre raderna äro vanligen typiska palissadeeller, ehuru de båda raderna tillsammans 
äro ungefär dubbelt lägre än den öfversta och deras celler på samma gång vidare 
samt ej så tätt hopstående. Cellerna i den öfriga delen af mesophyllet äro ej så 
regelbundet anordnade i på tvärsnittet vertikala rader, därjämte lägre, stundom, i syn- 
nerhet i den undre delen nästan isodiametriska och i så fall något kantiga. Men i 
den understa eller båda de understa raderna äro cellerna ofta mer palissadlika. Inter- 
cellularrummen i den undre delen af mesophyllet äro på tvärsnittet smala, nästan 
springformiga luftkamrar, som utmynna i klyföppningarne. Stundom blifva dessa 
kamrar afbrutna af en eller annan horisontalt sträckt cell. På ytsnitt äro cellerna i 
hela denna del af mesophyllet isodiametriska eller aflånga, ofta kantiga eller utdragna 
i ett eller annat litet utskott, utan att däraf någon nätlik anordning af cellerna 
kommer till stånd, så att de ofta tämligen små luftrummen ligga strödda 1 en mera 
kompakt cellmassa. Kristallkonkretioner kunna förekomma i såväl de öfre som de 
undre cellraderna. 
Kärlknippena, som äro mycket talrika och bilda ett mycket rikt nätverk med 
små rutformiga maskor, äro nästan alla genomgående och omgifna af hårdbast. Vek- 
bastet jämte veddelen ligga i den undre delen, så att hårdbastet på kärlknippenas 
öfre sida är mycket mäktigare och i en, två eller flera cellrader, allt efter kärlknip- 
nenas storlek, sträcker sig upp till hypodermat i öfre bladytan. De icke fullständigt 
genomgående kärlknippena äro något aflägsnade från undre epidermis, men gränsa 
med en enkel rad af hårdbastceller till det öfre hypodermat. De minsta, at endast 
smala spiralkärl bestående kärlknippena ligga omedelbart under tredje mesophyllraden, 
uppifrån räknad. I de största uppträder på öfre sidan af kärlgruppen och intill det 
öfre hårdbastet en stor, lång, i tvärsnitt rund sekretgång, som begränsas af ett lag 
små, tafvelformiga celler. Längs den tjocka, något nedvikna bladkanten och på något 
afstånd från dennas yta sträcker sig ett mindre kärlknippe, hvars mäktiga, i tvärsnitt 
nästan halfmånformiga hårdbast med sin konvexa sida är vändt ut mot kanten. 
Anm. Enär bladen hos arterna af det i systematiskt afseende omtvistade sl. 
Ryparosa Bl. uppgifvas vara glatta (WARBURG, a. st. pag. 23), men de här beskrifna 
utmärka sig genom en mycket iögonfallande hårighet på undre sidan, kunna dessa 
