KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 129 
gen rubbas denna anordning i anledning af den mer oregelbundna formen hos cellerna 
i de mellersta lagen. De två eller stundom tre öfversta lagen utgöra det egentliga 
palissadparenchymet och upptaga en tredjedel eller ända till mer än hälften af meso- 
phyllets höjd. TI det öfversta laget äro cellerna vanligen högre än i det näst undre, 
regelbundet cylindriska, 4—6 gånger högre än breda och stå tätt tillsammans. På 
ytsnitt hafva de en rundadt oval omkrets, som är mindre än ytan af en epidermiscell, 
så att hvarje sådan cell täcker 4—6 palissadeeller. I detta lag uppträda ganska 
talrika, stora, ovala eller runda sekretceller, som nå ut till öfre epidermis, hvars cel- 
ler vanligen öfver sekretcellerna äro delade genom tangentiala väggar, och som inåt 
gränsa till palissadväfnadens undre rad. TI sistnämnde rad äro cellerna lägre och i för- 
hållande till höjden bredare, ehuru de, sedda från ytan, hafva en i allmänhet något 
mindre omkrets, som äfvenledes är rund—oval. Mellanrummen äro i denna rad knap- 
past större än i den öfre. Mera sällan förekomma sekretceller äfven i detta lag. 
Då palissadväfnaden utgöres af trenne rader, äro cellerna i den tredje betydligt lägre 
och vidare, så att deras höjd knappast är mer än dubbelt större än bredden. Slem- 
celler, utmärkta genom en högre grad af tjockväggighet och ett mer homogent, af 
hematoxylin intensivt blåfärgadt innehåll, förekomma enstaka eller samlade i grupper 
i alla dessa cellrader. Innanför den undre ytans epidermis finnes äfven en rad korta, 
breda palissadceller, som till sina dimensioner närmast öfverensstämma med tredje 
radens palissadeeller i den öfre sidan. Äfven i detta lag uppträda, ehuru mera spar- 
samt, stora runda sekretceller, som omedelbart beröra undre epidermis, i hvars celler 
dock ingen delning egt rum. På ytsnitt äro cellerna i denna rad runda eller polygo- 
nala och stå så tätt tillsammans, att några större mellanrum endast finnas öfver 
klyföppningarne. 
Hvad beträffar cellerna i de mellan nu beskrifna mesophyllrader befintliga la- 
gen, hvilka torde närmast representera svampparenchymet i typiskt dorsiventrala 
blad, så äro de i det innanför undre ytans palissadparenchym liggande laget på tvär- 
snitt genom bladet sällan något palissadlika och i så fall ganska låga och breda, 
utan vanligen runda eller något aflånga, sträckta i horisontal riktning, och sakna i 
regeln utskott; sedda från ytan äro de runda och anordnade i kransar, som omsluta 
rundade luftrum. dCellerna i de båda närmast öfre lagen, i hvilka de minsta kärl- 
knippena hafva sin plats, äro på tvärsnitt någon gång palissadlika, i hvilket fall hela 
mesophyllet blifver ett palissadparenchym, men vanligen runda eller något förlängda 
i horisontal riktning och stå ej sällan genom utskott, som kunna utgå än från öfre 
eller undre väggarne än från sidoväggarne, i förbindelse med hvarandra, i hvilket fall 
cellerna, sedda från ytan, än äro runda, än i följd af utskotten hafva en oregelbun- 
den omkrets, äro korta och breda, mer eller mindre krökta, omgifvande smärre luftrum. 
Äfven i dessa lag finnas slemceller, hvilka äfven äro tjockväggiga och ofta försedda 
med utskott. 
Kärlknippena äro, med undantag af de allra minsta, som äro reducerade till 
tracheala element och befinna sig under den fjärde mesophyllraden, uppifrån räknad, 
ätföljda af hårdbast, som i form af en slida omgifver de flesta större kärlknippena, 
men hos de något mindre består af tvänne mindre grupper, af hvilka den ena be- 
E. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. = 17 
