132 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
att de leda sitt ursprung från någon Rhamné, möjligen någon art af sl. Gouania. 
Författaren har dock ansett sig ej böra helt och hållet utesluta denna växt, enär den 
i sin mån kan bidraga till att gifva en föreställning om utbredningen inom treptan 
af den anatomiska typ, till hvilken dessa blad höra. 
Blad ej synnerligen stora, tämligen tjocka, läderartade, sågade, med breda, något run- 
dade sågtänder och försedda med en mot den öfriga bladskifvan skarpt afsatt droppspets. 
Epidermis med granulerad och i synnerhet på öfre sidan tjock yttervägg; dess 
celler på öfre ytan i tvärsnitt större och på ytsnitt mer regelbundet polygonala än 
på den undre, hvars celler i följd af de buktade mellanväggarne hafva en mer oregel- 
bunden omkrets. Öfver de gröfre nerverna uppträder under epidermis på den öfre 
bladytan ett af stundom tvänne cellrader bestående hypoderma, hvars celler äro större 
än öfverliggande epidermisceller, som därstädes äro mycket låga. Klyföppningar en- 
dast på undre ytan och ej synnerligen talrika, mycket breda, nästan runda och om- 
gifna af fyra biceller, som stå parvis på ömse sidor om springan och parallelt med 
denna. Bicellerna täcka slutcellernas undre sida, så att dessa på ytsnitt genom öfver- 
hudens insida fullständigt döljas af bicellerna. På ytsnitt, betraktade från utsidan, 
framträda slutceellerna tydligast, 1 det de endast omgifvas af ett smalare parti af bi- 
cellerna. De i tvärsnitt ungefär lika breda som höga, tjockväggiga slutcellerna ligga 
1 jämnhöjd med epidermis, täckas såväl på insidan som baksidan af bicellerna, hafva 
en smal tvärställd hålighet och äro försedda med smala, spetsiga, rakt framåtriktade 
ytterlister samt kortare, framåtriktade innanlister. I 
På ytsnitt genom den undre bladytan framträda några egendomliga bildningar 
i form af trattlika fördjupningar, som möjligen äro föranledda af parasitiska orga- 
nismer och kunde förtjäna en närmare undersökning på lefvande material. 
Mesophyllet bildar hos denna växt en ännu mer utpräglad öfvergång till mot- 
svarande väfnad i dorsiventrala blad med båglikt svampparenchym, är tämligen stor- 
celligt och har på tvärsnitt ungefär 8 cellers höjd. De båda öfversta raderna utgöra 
ett typiskt och storcelligt palissadparenchym, som stundom upptager ända till hälften 
af mesophyllets höjd. Cellerna 1 den öfre raden äro ofta dubbelt högre än 1 den 
undre och äfven i förhållande till den stora vidden ganska höga, så att deras höjd 
är 7—98 gånger större än bredden. De hafva en tämligen regelbunden cylindrisk form 
och stå medelst korta, breda, i tvärsnitt runda utbuktningar i förbindelse med hvar- 
andra, hvarigenom de få en ganska oregelbunden omkrets, som sällan är mer än 
dubbelt större än den af en epidermiscell. Äfven cellerna i den tredje raden (från 
öfre epidermis räknad) antaga ofta formen af palissadceller, men äro i så fall alltid 
lägre än cellerna i den andra. Cellerna i den närmast innanför den undre epidermis 
liggande raden äro likaledes palissadlika, ehuru deras höjd knappt är dubbelt större 
än bredden och deras omkrets nästan lika stor som omkretsen af en undre 
epidermiscell. Sedda från ytan äro cellerna runda och stå så tätt tillsammans, att 
större mellanrum endast finnas midt för klyföppningarne. Den likaledes tämligen 
storcelliga, vanligen 5 celler höga väfnaden emellan det undre och det öfre, typiska 
palissadparenchymet är föga lakunös, och dess celler äro på tvärsnitt till större delen an- 
ordnade i vertikala rader samt mer eller mindre rundade eller något sträckta 1 hori- 
