134 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
tvärställd hålighet. Mellan hvardera bicellen och slutcellen finnes i yttre andhålan 
ett något tunnare väggstycke, bildande en ledgång. 
Mesophyllet, som är storcelligt, tunnväggigt och mycket vattenrikt, men fattigt 
på kloroplaster, består af merändels 8 horisontala cellrader och gör nästan intryck af 
att vara en vattenväfnad, särskildt hvad angår de 4—3 öfversta raderna, hvilkas celler 
äro palissadlika, men på samma gång mycket vida, så att deras höjd sällan är mer 
än 4—2 gånger större än bredden. I den öfversta raden äro cellerna till omkretsen 
knappt dubbelt mindre än de öfre epidermiscellerna och liksom palissadceellerna i de 
öfriga raderna på ytsnitt runda eller aflånga och utan större mellanrum. Därigenom 
att cellerna i de olika raderna skjuta in emellan hvarandra blifva själfva cell- 
raderna ej skarpt begränsade mot hvarandra. På tvärsnitt genom bladskifvan 
befinnas mellanväggarne mellan palissadeellerna i de två—tre undre raderna vara 
mer eller mindre veckade. Möjligen beror vattencellernas förmåga att förlänga 
sig och antaga palissadform på en dylik mellanväggarnes veckning, som genom cel- 
lernas sträckning slutligen utjämnas. Cellerna i de trenne understa raderna, som en- 
dast upptaga ungefär '/. af hela mesophyllets höjd, äro på tvärsnitt runda eller af- 
långa, stundom något utbuktade på ena sidan, och tätt hopstående. Ej sällan äro 
cellerna 1 den öfversta af dessa rader något sträckta i vertikal riktning och bilda så- 
lunda en öfvergång till palissadeellerna. På ytsnitt äro cellerna 1 dessa rader lika- 
ledes runda eller aflånga och stå ofta genom mycket korta, breda utbuktningar i 
förbindelse med hvarandra, hvarjämte intercellularrummen äro större än 1 det palis- 
sadlika mesophyllet, men likväl små. Hela mesophyllet är rikt på vanligen prisma- 
tiska kristaller, hvilka någon gång parvis korsa hvarandra. MStundom ansätter sig till 
ena ändan af en kristall en grupp af ända till sex andra kristaller af samma form, 
hvilka utstråla i alla riktningar. Mellan epidermis och mesophyllet i bladets båda 
sidor utbreder sig ett nät af tämligen tjockväggiga och stundom greniga sklereider, 
hvilka ofta korsa hvarandra. 
I bladkanterna finnas där och hvar inskärningar, hvilka föranledts däraf, att så- 
väl epidermis som mesophylleellerna desorganiserats och bildat en brun massa, till 
hvilken ett kärlknippe gränsar. Möjligen härleda de sig från liknande sekretions- 
organ som dem v. HÖHNEL (a. st. s. 386) iakttagit i bladkanterna hos Ardisia 
crenulata. ct 
Kärlknippena äro inbäddade och täckas på båda sidorna af hvar sitt knippe af 
hårdbast. Till och med de minsta af dem, som befinna sig närmare den undre blad- 
ytan och under den fjärde mesophyllraden, räknad från öfre epidermis, hafva på 
hvar sin sida en grupp af 2—3 hårdbastceller. De sklereider, som från mesophyllet 
uttränga till epidermis, utgå från hårdbastet. Kärlknippena omgifvas af ett lag kri- 
stallförande celler. 
Canarium Cumingii Engl. 
LÄ 
Småblad tämligen små och tunna, läderartade, glatta och glänsande. 
Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, med tämligen tunn yttervägg på 
båda bladytorna, storcellig på öfre, men småcellig på undre sidan. Dess celler på 
