136 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
det i de tunnare delarne af bladskifvan, nämligen på längre afstånd från de gröfre 
kärlknippena, antalet af celler, som angifver denna väfnads höjd på tvärsnittet, kan 
sjunka ned ända till 3. I senare fallet äro cellerna på tvärsnitt dels mer eller mindre 
palissadlika, och detta merändels såväl i det öfversta som i de båda understa, stund- 
om äfven i de mellersta lagen, dels mer eller mindre isodiametriska, antingen runda 
eller något kantiga, dels, och då endast i det mellersta laget, något sträckta i hori- 
sontal riktning, någon gång till och med båglikt krökta, men på ytsnitt äro de flesta 
cellerna runda eller kantiga, naturligtvis med undantag af de horisontalt förlängda 
cellerna, och vanligen försedda med smärre utskott samt följaktligen åtskilda af endast 
smärre luftrum. I de tjockare delarne af bladskifvan är den mellersta delen af svamp- 
parenchymet lakunös, hvarvid luftrummen på tvärsnitt ofta äro förlängda 1 horisontal 
riktning och ej sällan anordnade i tvänne etager, hvarjämte själfva de luftrummen 
begränsande cellerna på tvärsnitt hafva en mycket oregelbunden form, äro sträckta i 
horisontal riktning samt genom 1i olika riktningar utgående, ofta mycket smala, långt 
utdragna utskott stående i förbindelse med hvarandra. HSedda från ytan äro dessa 
celler långa, smala, ofta något krökta och något förgrenade, men bilda ej något regel- 
bundet nätverk. Däremot öfverensstämma cellerna i de öfversta och understa lagen 
såväl till form som anordning med motsvarande celler i den tunnare delen af blad- 
skifvan. De palissadlika. cellerna i understa raden hafva sällan mer än '/, af de öfre 
palissadeellernas höjd och äro merändels mer än dubbelt högre än breda samt på 
ytsnitt runda eller aflånga, till omkretsen vanligen större än cellerna 1 närmast öfre 
rad, men 2—3 gånger mindre än epidermiscellerna och utan några andra större inter- 
cellularrum än andhålorna. Kristaller tyckas helt och hållet saknas i bladen. 
Med afseende på mesophyllets nu beskrifna organisation kunna bladen af denna 
växt betraktas såsom en mellanform mellan dorsiventrala och dorsala blad. 
Kärlknippena äro till största delen genomgående och omgifna af hårdbast, som 
emellertid på båda sidor förstärkes af mekanisk grundväfnad, som begränsar hård- 
bastet såväl mot öfre som undre epidermis. De för familjen karakteristiska balsam- 
gångarne i vekbastet finnas äfven hos denna växt. De minsta, till några få tracheala 
element reducerade strängarne äro genom en cellrad skilda från palissadväfnaden. I 
kärlknippenätet förekomma korta, af vattentracheider bestående grenar, hvilka om- 
gifvas af stora runda celler, som tyckas vara slemceller. 
Grewia sp. 
Blad medelstora, tunna, men läderartade. | 
Epidermis storcellig, med i synnerhet på öfre ytan tämligen tjock yttervägg och 
utan klyföppningar på samma yta, hvars celler äro betydligt högre än den undres. I 
synnerhet i den öfre, mera sparsamt i den undre epidermis förekomma stora slem- 
celler, hvilka inåt starkt vidga sig och afsmalna utåt. Sedda från ytan äro öfverhuds- 
cellerna på båda sidorna polygonala och hafva ungefär lika stor omkrets; glandelhår 
och de för Malvacégruppen karakteristiska stjärnhåren, de senare inskränkta till 
nerverna, saknas icke på någondera sidan. Klyföppningar ganska talrika, till om- 
