142 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
Laguncularia racemosa Gertn. (EF. ARESCHOUG II, pag. 75), dock med den skillna- 
den, att i kaviteterna hos denna växt finnes en glandellik kropp. Äfven hos flera 
andra växter med liknande bladbyggnad hafva inrättningar iakttagits, som möjligen 
fungera som hydathoder. 
Mesophyllet storcelligt och vattenrikt, men fattigt på kloroplaster, i det närmaste 
likformigt och af ungefär 15 cellers höjd, XX, 1. Cellerna i de båda öfversta ra- 
derna stå vanligen tätare tillsammans och äro något högre än cellerna i de undre, 
ehuru deras höjd föga öfverstiger bredden. HSedda från ytan, XIX, 8, 9, hafva 
cellerna i dessa båda rader en rundadt aflång eller nästan trubbkantig omkrets, som 
vanligen är något större än ytan af en öfre epidermiscell. De äro dessutom åtskilda 
genom större eller mindre luftrum. På tvärsnitt genom bladskifvan, XX, 1, äro 
cellerna i dessa rader, som motsvara palissadparenchymet i dorsiventrala blad, större 
än de öfriga mesophylleellerna, som återigen hafva större ytutbredning. De senare äro 
i följd af de stora luftrummen ej regelbundet anordnade i rader, på tvärsnitt runda 
eller aflånga och hafva karaktären af svampparenchymeeller af den båglika typen. 
Sedda från ytan äro cellerna i det öfversta, närmast under de båda öfversta, nyss 
beskrifna raderna befintliga laget, XIX, 10, korta, breda samt något krökta, för- 
sedda med korta, breda utbuktningar, i följd hvaraf luftrummen äro jämförelsevis 
små. I alla de undre lagen ända ned till det näst understa äro cellerna på ytsnitt 
båglika, längre, smalare och försedda med längre utskott, så att luftrummen blifva 
större, XIX, 11. I den näst understa raden, XX, 2, äro visserligen luftrummen 
ännu ganska stora och begränsas i så fall af ett större antal celler, men dessa äro 
kortare och bredare, hvilket ännu mera är förhållandet med cellerna i understa raden 
XIX, 12. I synnerhet de kärlknippena närmast omgifvande mesophylleellerna äro 
fyllda med små, nållika kristaller. 
Kärlknippena sakna hårdbast och äro inbäddade, till och med medelnervens 
kärlknippe. De minsta ligga under tredje mesophyllraden. Såsom stöd för det myc- 
ket lakunösa mesophyllet tjäna de stora, tjockväggiga, starkt förgrenade sklereider, 
XIX, 10, XX, 1, XXI, 1, som i alla riktningar genomkorsa hela denna väfnad och 
ej stå i förbindelse med kärlknippena. 
Goniothalamus costulatus Miq. 
(Taf. XXI, figg. 2—10, Taf. XXII, fig. 1.) 
Blad ganska stora, men ej synnerligen tjocka, läderartade. 
Epidermis med tjock yttervägg och tämligen tjocka, vågiga mellanväggar, XXI, 
3, XXTII, 1, på båda ytorna, storcellig i synnerhet på den öfre, XXI, 2, som saknar 
klyföppningar. De öfre epidermiscellerna i tvärsnitt betydligt högre än de undre, XXI, 2, 
men sedda från ytan, XXI, 3, af ungefär samma storlek som dessa, XXII, 1. Rand- 
porer i mellan väggarnes bukter på båda bladytorna. Klyföppningar sparsamma, om- 
gifna af tvänne, med springan parallela biceller, något insänkta; deras slutceller, 
XXI, 10, mycket höga, betydligt högre än epidermiscellerna, och sålunda skjutande 
