144 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
kompakt cellmassa förefinnes, beror detta därpå, att någon tvänne luftkamrar åtskil- 
jande vägg blifvit vid skärningen af preparatet träffad på det sätt, att väggen i sin 
helhet blottats eller ock att något kärlknippe, som alltid omgifves af en mera kom- 
pakt cellmassa, befunnit sig i närheten. På tvärsnitt af bladet hafva de tvärt genom- 
skurna cellerna en rundad eller aflång form, och någon märkbar skillnad i storlek 
mellan cellerna i de öfre och de undre lagen saknas. Sedda från ytan visa sig cel- 
lerna - vara bågformiga och nätlikt anordnade redan i det tredje laget, räknadt från 
öfre epidermis, XXI, 6. Samma form bibehålla cellerna på ytsnitt i alla de undre 
lagen, XXI, 7 (ett af de mellersta), XXI, 8 (det näst understa) och XXI, 9 (det 
understa laget). 
Kärlknippena. Inga af de ej i nerver inneslutna kärlknippena äro genom- 
gående, ehuru de största bland dem endast genom ett lag mesophylleeller äro skilda 
från såväl öfre som undre epidermis. Men alla hafva på såväl öfre som undre sidan 
en beläggning af hårdbast, som på den undre är mäktigare. Från de mindre kärl- 
knippena utgå ofta isolerade hårdbastceller i mesophyllet, XXI, 7, a, men sträcka sig 
ej synnerligen långt ut i denna väfnad. Till och med de minsta kärlknippena, som 
befinna sig omedelbart under andra mesophyllraden i öfre bladytan och äro reducerade 
till ett par tracheala element, beledsagas af en eller annan hårdbastcell, XXT, 7. 
Sekretbehållare. De för Anonacéerna karakteristiska oljecellerna finnas äfven hos 
denna växt och äro förlagda dels till öfre sidan 1 andra laget, XXI, 7, dels till näst 
understa laget i den undre, XXI, 8. 
Hydnophytum formicarum Jack. 
(Taf. VI, figg. 8—9, Taf. VII, 1—12, Taf. VIII, 1—2.) 
Blad medelstora, tjocka. 
Epidermis på öfre ytan utan klyföppningar, bestående af 2—3 lag, hvilkas celler, 
VI, 8, merändels äro anordnade i radiala rader och sålunda sannolikt uppkomna 
genom tangential delning i en initialrad. Cellerna i hvarje rad tillväxa 1 storlek ut- 
ifrån inåt, så att den innersta cellen är störst och ej sällan mer eller mindre palissadlik. 
Cellerna 1 det öfversta laget eller de egentliga epidermiscellerna försedda med tjock, 
något småknottrig yttervägg, 1 tvärsnitt låga, rektangulära, V1, 8, på ytsnitt polygo- 
nala och försedda med tämligen tjocka mellanväggar, VII, 1. Cellerna i det ena eller 
de båda öfriga epidermoidala lagen likaledes tämligen tjockväggiga, på tvärsnitt till 
formen mycket växlande, VI, 8; då endast ett lag finnes, är hvarje dess cell lika hög 
som motsvarande celler i båda lagen tillsammans. På ytsnitt (VII, 2, det öfre, VII, 3, 
det undre laget) äro cellerna i båda lagen polygonala. Äfven i den undre bladytan 
är öfverhuden ej enkel utan vanligen bestående af tvänne lag. Det yttre eller den 
egentliga epidermis, VI, 8, öfverensstämmer med det på öfre ytan och har en tjock 
yttervägg. MNedda från ytan, VIII, 1, äro dess celler i allmänhet något längre och 
smalare än på bladets öfre sida. På ytsnitt, VII, 12, öfverensstämma hypoderma- 
cellerna i undre sidan nära med dem i den öfre. Klyföppningar, VIII, 1, tämligen 
glesa, med rundad omkrets, omgifna af tvänne smala biceller, som äro parallela med 
