KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 145 
springan. Slutcellerna, VITI, 2, liggande i jämnhöjd med epidermis, i tvärsnitt rundade, 
tämligen tjockväggiga, med rundad hålighet och stora inböjda ytterlister, utan in- 
nanlister. De båda bicellerna, som starkt afsmalna utåt, sträcka sig ned under 
slutcellerna. 
Mesophyllet har ungefär 16 cellers höjd och är till största delen mycket stor- 
celligt, i synnerhet hvad beträffar de mellersta lagen, såsom fig. VTI, 8 utvisar, hvilken 
figur dock, liksom alla de öfriga, som afse denna växt, är afbildad i lägre förstoring 
än annars är vanligt (nämligen med användning af Oc. 1, Obj. 5 i stället för den an- 
nars vanligen använda, Oc. 1, Obj. 6, Leitz). Dess celler äro på tvärsnitt genom 
bladskifvan tämligen regelbundet anordnade i horisontala rader och något så när lik- 
formiga. Endast i den öfversta, för ljuset mest utsatta raden äro cellerna, dock ej 
öfverallt, något så när palissadlika, stundom omkring dubbelt högre än breda samt 
tätare hopstående. På ytsnitt, VIT, 4, äro de runda — ovala, åtskilda genom små 
mellanrum, deras omkrets varande merändels 2—3 gånger mindre än ytan af en epi- 
dermiscell på bladets ofvansida. Genom smärre utbuktningar kunna de stå i förbin- 
delse med hvarandra. Denna cellrad utgör endast '/s—"/120 af mesophyllets höjd. 
Emellertid äro cellerna äfven i denna rad ej sällan mycket bredare och öfverens- 
stämma 1 så fall till formen närmast med de underliggande cellerna, så att hela meso- 
phyllet kan betraktas såsom ett svampparenchym af den skiflika typen. TI likhet 
med hvad vanligen plägar vara fallet med svampparenchymet, när detta är mycket 
mäktigt, äro äfven i bladen af denna växt cellerna i den öfversta och understa raden 
liksom luftrummen mellan dem, minst och störst i de mellersta raderna, VI, 8. Hos 
ifrågavarande växt är det vanligen de tre-fyra öfversta och de tre understa raderna, 
som äro mest småcelliga, under det de 9—10 mellersta äro storcelliga. På tvärsnitt 
äro cellerna i de 3—4 öfre raderna ej sällan, ehuru företrädesvis i den öfversta, 
sträckta i vertikal riktning och luftrummen i dessa lag ganska små, VI, 8. I de 
storcelliga, mellersta raderna äro cellerna i tvärsnitt runda, men på tvärsnitt genom 
bladskifvan framträda ej alla cellerna genomskurna, utan de flesta äro sträckta i hori- 
sontal riktning och mer eller mindre krökta, VI, 8, samt stundom försedda med ut- 
skott från öfre eller undre sidan. Luftrummen i dessa lag äro mycket större än i 
de öfre och sträcka sig vanligen genom flera lag, dock så att flera sådana luftkamrar 
ligga på olika höjd och ofta öfver hvarandra. I de understa, småcelliga lagen hafva 
cellerna på tvärsnitt samma form och endast smärre luftrum förefinnas emellan dessa. 
På ytsnitt äro cellerna i det näst öfversta (2:dra) mesophyll-laget, VIT, 53, tämligen 
tätt förenade, oregelbundet rundade, ofta något krökta och ej sällan utdragna i kortare 
utskott, i det tredje, VII, 6, blifver cellernas omkrets större och i följd af de för- 
längda utskotten mer oregelbunden och luftrummen större. I de därpå följande lagen, 
VIT, 7, 8, 9, blifva cellerna smalare och få en allt mera oregelbunden omkrets, hvar- 
jämte luftrummen blifva större. I det tredje mesophyll-laget, räknadt från undre 
hypodermat, äro cellerna, VIT, 10, bredare och hafva kortare utskott, och luftrummen 
äro mindre, hvilket allt är i ännu högre grad förhållandet i det närmast undre cell- 
laget, VII, 11. GCellerna och luftrummen i det understa mesophyll-laget, VI, 9, öfver- 
ensstämma närmast med dem i det andra, uppifrån räknadt: dock äro cellerna i det 
KE. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. ; 19 
