KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0O 2. 147 
och är i allmänhet ej synnerligen lakunöst, ehuru äfven ganska stora luftkamrar 
kunna förekomma i detsamma. Cellerna äro, liksom i de båda öfre raderna, stora 
och mycket tunnväggiga, men i allmänhet på tvärsnitt mer eller mindre sträckta i 
horisontal riktning. Sedda från ytan hafva cellerna i öfversta laget (det tredje från 
öfre epidermis räknadt), XI, 5, någon likhet med dem i det närmast öfre (2:dra), men 
äro längre, mer krökta och försedda med längre och smalare utbuktningar, hvilket blif- 
ver ännu mer förhållandet i närmast undre (fjärde) cell-lag, XT, 6. Ungefär samma 
form bibehålla cellerna i de närmast undre (femte och sjätte) lagen, XII, 2, 3. I 
alla de öfriga underliggande lagen, XII, 1, blifva cellerna längre, mer krökta och 
närma sig ännu mer den bågformiga typen. I det understa, till undre epidermis grän- 
sande laget, XI, 7, blifva återigen cellerna kortare och bredare samt mellanrummen 
vanligen mindre. Kristallkonkretioner äro ganska vanliga i hela mesophyllet. 
Kärlknippena äro hos denna växt fåtaliga och inbäddade i mesophyllet samt 
befinna sig på ungefär lika afstånd från öfre och undre epidermis. De åtföljas af 
såväl hårdbast, hvars väggar äro tjocka samt mycket tydligt lamellösa, XII, 2, 
som greniga mjölkkärl!. Såväl dessa som hårdbastcellerna, antingen tillsammans eller 
hvar för sig, genomkorsa mesophyllet i alla riktningar. Mjölkkärlen kunna till och 
med, såsom ofta fallet är hos Euphorbiacéerna, skjuta upp emellan cellerna i öfversta 
mesophyllraden och i horisontal riktning sträcka sig mellan dem och öfre epidermis. 
Från kärlknippena utgå likaledes enstaka spiralkärl, XII, 3, som träda i omedelbar 
förbindelse med mesophylleellerna. Det är ett anmärkningsvärdt förhållande, att med 
undantag af de nämnda hårdbasteellerna, saknas alla anordningar till de späda väf- 
nadernas skydd mot yttre mekaniska ingrepp. Det tyckes emellertid som om bladen 
i sitt naturliga tillstånd voro nästan upprätta och då de på samma gång äro hop- 
rullade och hafva en stark medelnerv, är det möjligt att andra skyddsmedel äro obe- 
höfliga. 
Cr. maculatus, hvars blad äro något tunnare, öfverensstämmer i allt väsentligt 
med föreg. i afseende på bladens struktur, men cellerna i öfversta raden äro lägre 
och i förhållande till höjden vidare, så att mesophyllet blifver ännu mera svamplikt 
än hos föreg. 
Daphniphyllum bancanum Kurz. 
" (Taf. XXI, fig. 11.) 
Blad medelstora, läderartade, tämligen tjocka i närheten af de gröfre nerverna, 
tunnare på längre afstånd från dem. 
Epidermis tämligen storcellig, utan klyföppningar på öfre sidan, på båda blad- 
ytorna rik på kristallsäckar, som ofta ligga intill hvarandra i rader eller grupper. 
Dessa kristallsäckar skilja sig från de öfriga epidermiscellerna genom sin mindre storlek 
och runda form och innehålla hvar sin kristallkonkretion. De öfre epidermiscellerna 
märkbart högre och bredare än de undre och liksom dessa försedda med en ej syn- 
nerligt tjock yttervägg samt tämligen tjocka, vågiga mellanväggar; undre epidermis- 
