148 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
celler med ofta hvälfda ytterväggar. Klyföppningar glesa, sedda från ytan bredt 
ovala och omgifna af tvänne med springan parallela biceller, liggande i jämnhöjd 
med epidermis. Slutcellerna i tvärsnitt aflånga, tjockväggiga och inåt konvergerande, 
så att de hafva ett vertikalt—horisontalt läge utmed bicellerna. Ytterlister reducerade 
till små, tandlika och spetsiga utskott; innanlister saknas. MSlutcellernas hålighet 
liten, oval och snedställd. 
Mesophyllet, hvars celler ej äro synnerligen stora, men vattenrika och fattiga 
på kloroplaster, står på öfvergången mellan det heterogena och det homogena meso- 
phyllet och har ungefär 10 cellers höjd. Visserligen finnes under öfre epidermis en 
horisontal rad af mot öfverhuden vertikalt ställda celler, som skulle kunna betraktas 
såsom palissadceeller, men de äro låga och ganska vida, så att deras höjd är lika med 
eller föga större än bredden. På ytsnitt äro de mer eller mindre rundade, åtskilda 
af små luftrum och så vida, att endast 2—4 sådana celler kunna täckas af en epi- 
dermiscell. Äfven i närmast undre rad kunna cellerna på tvärsnitt genom bladet 
vara ställda vertikalt och blifva sålunda något palissadlika, men merändels äro de 
runda eller sträckta i horisontal riktning och på ytsnitt aflånga, ofta något krökta 
och grupperade kransvis, merändels till ett antal af fyra kring hvarje luftrum, som 
till omkretsen oftast är mindre än ytan af någon af de omgifvande cellerna. I de en 
eller tvänne närmast undre raderna öfvergå cellerna i den för den undre, mera laku- 
nösa delen af svampparenchymet karakteristiska typen, XXIII, 11, som utgör en me- 
delform mellan den båglika och den skiflika, så att de äro ganska långa, smala och 
något krökta, hvarjämte de i följd af de talrika, korta och breda utskotten hafva en 
mycket oregelbunden omkrets. Intercellularrummen i dessa lag äro ej synnerligen 
stora och begränsas af 2—3 celler. Det understa lagets celler äro, sedda från ytan, 
kortare, bredare samt mindre och hafva en mindre oregelbunden omkrets, så att mel- 
lanrummen blifva färre och mindre. På tvärsnitt genom bladet är mesophyllet, med 
undantag af dess öfversta och understa rad, ganska lakunöst och luftkamrärne kunna 
ej sällan sträcka sig ända från det öfversta ned till det understa laget. 
Kärlknippena äro inbäddade. De minsta bland dem befinna sig under tredje 
mesophyllraden, uppifrån räknad. 
Ardisia humilis Vahl. 
Det torde ej vara fullt säkert, att de här beskrifna bladen verkligen tillhöra 
denna art. Att de tillhöra någon art af ifrågavarande släkte tyckes emellertid, att 
döma af deras inre byggnad, vara mycket sannolikt. 
Blad ganska stora, långa och tämligen tjocka, fasta samt läderartade. 
Hpidermis storcellig på båda ytorna och med tjock yttervägg samt likaledes 
tjocka mellanväggar; dess celler i tvärsnitt rektangulära på båda bladytorna och af 
ungefär samma höjd, på ytsnitt mer eller mindre polygonala, något större och mer 
oregelbundna på den undre sidan. Klyföppningar mycket sparsamma på öfre och ej 
synnerligen talrika på den undre sidan, sedda från ytan rundade — ovala och om- 
gifna af trenne mycket olikstora biceller. Bicellerna i tvärsnitt förmedelst smalare 
