154 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD 
mellan dessa celler och dem i det undre mesophyllet saknas, i det cellerna i de båda 
närmast undre raderna ej sällan visa benägenhet att blifva mer eller mindre palis- 
sadlika. Så är äfven stundom förhållandet med cellerna i den subepidermoidala ra- 
den i den undre bladytan. Mellan cellerna i de båda närmast under den öfversta 
befintliga raderna finnas endast smärre luftrum och själfva cellerna äro, sedda från 
ytan, runda och sakna utbuktningar, liksom äfven på tvärsnitt, när de ej, såsom 
ofvan anfördes, äro något palissadlika. Det öfriga mesophyllet är mycket lakunöst, 
försedt med luftkamrar, som ofta sträcka sig genom ända till sex celirader. På tvär- 
snitt äro cellerna i denna del af mesophyllet runda eller aflånga och ej sällan för- 
sedda med en eller annan utbuktning. På ytsnitt äro de nätlikt anordnade och hafva 
en form, som står emellan den bågformiga och den skiflika typen. Endast cellerna 
i den understa raden utgöra härifrån ett undantag, i det de på tvärsnitt äro mer 
eller mindre palissadlika eller något aflånga och på ytsnitt runda, ovala eller förlängda 
i horisontal riktning, hvarjämte de stå tätt intill hvarandra. Grupper af hårdbast- 
celler och enstaka sådana celler äro ej sällsynta 1 denna väfnad. Anmärkningsvärd 
är den, såsom det tyckes, fullständiga frånvaron af kristaller i mesophyllet. 
Kärlknippena omgifvas af hårdbast och äro inbäddade. De största af dem 
ligga närmare den öfre bladytan och äro endast genom tvänne mesophyllrader skilda 
från därvarande hårdbast, under det 4—535 cellrader finnas emellan dem och undre 
epidermis. De mindre kärlknippena befinna sig däremot närmare den undre blad- 
ytan; de minsta äro sålunda genom fem cellrader aflägsnade från den öfre och genom 
fyra fem sådana rader från undre epidermis. 
Brexia madagascariensis Thou. 
Blad medelstora, långa och smala, tjocka, läderartade. 
Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, tämligen storcellig och försedd med 
en ovanligt tjock yttervägg i synnerhet ut mot kanterna, som förstärkas af ett mäk- 
tigt knippe af hårdbastceller, liknande dem, som finnas längs bladkanterna hos Tlex 
Aquifolium L. (F. ArEscHovG, III, s. 34, Tafl. VI, Fig. 1 a). På kanterna kan 
ytterväggens tjocklek, i synnerhet på undre sidan, vara nästan lika stor som höjden 
af epidermiscellernas hålighet i tvärsnitt. Epidermiscellerna på tvärsnitt kvadratiska 
eller rektangulära, något högre på öfre sidan och på båda ytorna försedda med tjocka 
mellanväggar. Sedda från ytan äro cellerna polygonala, på öfre sidan mer likformiga 
och ungefär isodiametriska, men på undre mer eller mindre aflånga. Klyföppningar 
ganska talrika, stora och omgifna af ett växlande antal smala och i en krets anord- 
nade epidermisceller. WSedda från ytan äro de runda, och något innanför deras yttre 
gräns varseblifves en bred, ringformig vall, omgifvande en rundadt oval öppning, 
under hvilken vid djupare inställning af mikroskopet en smalare springformig öppning 
framträder. HoLrLrE (I. pag. 69) betraktar dessa båda öppningar som ett slags 
dubbel förgård. Detta är emellertid ingalunda förhållandet, utan ringvallen är bil- 
dad af de båda tjocka ytterlisterna, så att den öfre öppningen är ingången till för- 
gården och den undre, springformiga öppningen den yttre mynningen af den från för- 
