KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 157 
väfnad, hvars celler på tvärsnitt äro runda eller horisontalt sträckta. Vanligen stå 
cellerna i de 1—2 öfversta, men i synnerhet i de 2—4 understa raderna tätare till- 
sammans, så att de större luftrummen befinna sig i de mellersta cell-lagen, ehuru 
äfven större luftkamrar där och hvar förekomma, hvilka kunna sträcka sig genom 
ända till 5—6 cellrader. På ytsnitt äro cellerna i det öfversta laget (således det 
tredje från öfre epidermis räknadt) betydligt större än palissadeellerna, hafva i det 
hela en rundad, genom smärre utbuktningar något oregelbunden omkrets, och mellan- 
rummen, som begränsas af 2—4 celler, äro märkbart mindre än hvar och en af de 
omgifvande cellernas yta. Cellerna i närmast undre lag, likaledes sedda från ytan, 
äro betydligt större, korta och breda, skiflika samt försedda med korta, breda utskott. 
På samma gång äro luftrummen emellan dem mycket större, ehuru de ej begränsas 
af något större antal celler. I de mellersta, med större luftrum försedda lagen äro 
cellerna på ytsnitt äfven skiflika, men längre, smalare och hafva i följd af de längre 
och smalare utskotten en mer oregelbunden omkrets, hvarigenom mellanrummen 
blifva större, oaktadt de begränsas af endast 3—4 celler. I de undre lagen blifva 
cellerna på ytsnitt, ju närmare de ligga undre epidermis, allt kortare och bredare 
samt de från dem utgående utskotten allt mindre, hvarigenom äfven luftrummen 
blifva mindre, till dess i det understa, subepidermoidala laget inga andra luftrum 
förefinnas än midt öfver klyföppningarne, och dessa luftrum begränsas af 4—35 något 
krökta celler utan några mera märkbara utbuktningar. Alla cellerna i detta lag 
hafva äfven en mindre yta än cellerna i de öfriga undre cell-lagen och de, som ej 
begränsa luftrummen, äro något polygonala och ofta aflånga eller nästan isodiame- 
triska, så att svampparenchymet hos denna växt är nästan rundeelligt i det öfversta 
och understa laget, men mer eller mindre skiflikt i de mellanliggande. 
Sekretceller förekomma hos denna växt jämförelsevis sparsamt och befinna sig 
närmare undre bladytan i svampparenchymets mellersta lag, men mycket sällan un- 
der öfre raden i palissadväfnaden. På ytsnitt utstråla från dem svampparenchymets 
celler, och dessa äro längre och smalare än öfriga celler i samma lag. Men slemceller, 
hvilka BLENK (a. st. pag. 57) uppgifvit skola förekomma i mesophyllet hos de till afd. 
Xylopie& hörande växterna, har det ej lyckats mig att upptäcka hos ifrågavarande 
växt. Däremot har det förefallit mig som om en och annan af cellerna i öfre epi- 
dermis skulle hafva förslemmad membran. 
Kärlknippena. Endast de största äro genomgående; de dessa i storlek närmast 
kommande kärlknippena gränsa intill undre epidermis, men äro skilda från den öfre 
genom den palissadlika väfnaden, hvars celler då blifva mycket lägre än annars. Alla 
de öfriga kärlknippena äro fullständigt inbäddade, men omgifvas, liksom de genom- 
gående, af hårdbast, hvars celler delvis aflägsna sig från själfva kärlknippet och 
sträcka sig ut emellan cellerna i svampparenchymets mellersta lag (jfr BLENK, a. st. 
pag. 57). Endast de minsta strängarne sakna hårdbast och äro reducerade till några 
få tracheala element, som lägga sig omedelbart intill svampparenchymets celler.  Så- 
dana kärlknippen befinna sig närmare den undre bladytan. 
Anm. Den mer eller mindre fullständiga frånvaron af typiskt palissadparen- 
chym, som utmärker bladen af denna växt såväl som dem af Goniothalamus co- 
