KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 163 
tänder hos Trewia sp.? (sid. 95). I bladen af Chilocarpus denudatus (sid. 29) 
hafva äfven iakttagits bildningar, som kunna förmodas vara vattenafsöndrande organ 
och hos flera andra hafva två former af klyföppningar kunnat iakttagas. Äfven de 
s. k. randporerna, som förekomma i epidermiscellernas ytterväggar och åtminstone 
hos många växter, t. ex. Anonacéerna, tyckas snarare vara lokala, runda instjälp- 
ningar af ytterväggen än tunnare ställen på denna, kunna måhända tjäna till att 
afsöndra vatten i flytande form. Då emellertid föga uppmärksamhet kunnat äg- 
nas ät dylika bildningar, hvilkas uppgift först genom undersökning af växten i lef- 
vande tillstånd kan med säkerhet afgöras, är det ganska sannolikt, att sådana före- 
finnas hos många andra af de här undersökta växterna. 
Liksom hos Mangrove (F. AREscHouG, IT) förete klyföppningarne äfven hos de 
här behandlade växterna en anmärkningsvärd formrikedom. De förtjäna säkerligen 
också en noggrannare och mer omfattande undersökning på den lefvande växten, än 
den som i föreliggande afhandling kunnat ägnas åt dessa organ. Åtskilliga bland de 
af författaren beskrifna formerna af klyföppningar finnas ej anmärkta af STRASBUR- 
GER (a. st.). Några af dem hafva en sådan byggnad, att den af SCHWENDENER (a. 
st.) framställda teorien beträffande mekaniken vid dessa organs öppnande och till- 
slutande näppeligen kan äga tillämplighet på dem. Vidare torde böra framhållas, 
att de af mig lämnade uppgifterna om slutceellernas större eller mindre tjockväggig- 
het, som är väsendtligen beroende af deras ålder, ej kunna hafva någon allmän gil- 
tighet, utan endast afse deras beskaffenhet i det utvecklingsstadium, på hvilket de 
vid tiden för undersökningen befunnit sig. 
I sina intressanta skildringar af det tropiska växtlifvet har HABERLANDT (I. s. 
107 och följ.) äfven riktat uppmärksamheten på de olika förhållanden, som bidraga 
till att skydda de tropiska bladen mot de mekaniska verkningarne af de våldsamma 
stormar och slagregn, som äro karakteristiska för tropikerna. De af samme författare 
uppgifna skyddsmedlen gälla uteslutande bladens yttre beskaffenhet och till dem af 
honom anförda kunna äfven räknas de i allmänhet korta bladskaften samt den ofta 
tjocka bladskifvan. Äfven bladens storlek är i sådant afseende ej utan betydelse, i 
det små blad äro bättre skyddade än de stora. 
Men alla dessa rent yttre skyddsmedel äro i och för sig i de flesta fall icke 
tillräckliga för att skydda bladen mot skador, förorsakade af tropiska regn och stor- 
mar. Möjligen kunna mycket små blad redan i sin ringa storlek hafva ett tillräck- 
ligt skydd, men större blad hafva säkerligen behof af äfven inre skyddsinrättningar. 
Ty det torde vara mer än sannolikt, att de våldsamma slitningar och böjningar i 
olika riktningar, som tropiska stormar och slagregn förorsaka bladen, skulle åstadkomma 
rubbningar i bladets väfnader med afseende på cellernas ömsesidiga förbindelse, därest 
icke i bladets inre konstruktion förefunnos medel att förhindra sådana rubbnin- 
gar. I en föregående afhandling (F. AREScHouG, I, s. 42) har redan uppmärk- 
samheten riktats på vikten af en fast förbindelse mellan cellerna och de olika cell- 
