168 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
heten hufvudsakligen varit riktad på sådana växter från de arktiska och boreala om- 
rädena, som äro försedda med öfvervintrande blad, hvarvid hänsyn äfven tagits till 
vintergröna vedartade växter, som förmå uthärda en nordisk vinter, ehuru de till- 
höra sydligare trakter. 
De fleråriga bladen af vedartade nordiska växter äro läderartade och utmärka 
sig merändels genom en ovanligt tjock, starkt kutikulariserad yttervägg på epidermis, 
synnerligen den öfre, hvars yttervägg 1 tvärsnitt stundom kan blifva lika hög som 
cellernas hålighet eller till och med högre. Bland nordiska vedartade och här be- 
handlade växter hafva följande en tjockväggig epidermis: 
Dryas octopetala L. Ledum palustre L. 
Diapensia lapponica L. Rhododendrum lapponicum Weg. 
Arctostaphylos uva ursi Spreng. Oxycoccus palustris Pers. 
Andromeda polifolia L. Vaccinium vitis idea L. 
Azalea procumbens L. Pyrola umbellata L. 
Cassiope tetragona D. Don. Salix reticulata L. 
35 hypnoides D. Don. Taxus baccata L. 
Däremot hafva bladen af Hedera Helix L. en tunnväggig epidermis, men 
också lefver denna växt på mera skyddade ställen och förekommer endast i sydliga 
delen af den skandinaviska halfön, i synnerhet i kusttrakterna, där vintrarne äro 
mildare. Bladen äro också mera örtartade. 
De läderartade, öfvervintrande eller åtminstone långt fram på vintern ännu som 
friska kvarsittande bladen af vedartade växter, som, ehuru härstammande från sydligare 
områden, dock kunna uthärda vintrarne åtminstone i den sydliga delen af skandina- 
viska halfön, hafva likaledes en tjock yttervägg på epidermis, såsom förhållandet 
är med bladen af följande växter: 
Berberis buxifolia Lam. Prunus Laurocerasus L. 
Mahonia Aquifolium Nutt. Vinca minor L. 
Epimedium chrysanthum ". Ilex Aquifolium L. 
Evonymus radicans'". Buxus sempervirens L. 
Äfven de mer eller mindre sattiga bladen af vissa örtartade växter kunna öfver- 
vintra. Så är i synnerhet förhållandet med s. k. tufperenner (F. ARESCHOUG, IV, s. 
3) och rosettperenner (sammastädes, s. 9). Hos de förra, som äro förhärskande inom 
det arktiska området, liksom äfven på högfjällen, kunna bladen, äfven sedan de viss- 
nat, kvarsitta under flera år och tjäna i så fall till skydd för de yngre, spädare växt- 
delarne (KJIELLMAN, a. st. s. 467 och följ.). Äfven hos dessa liksom hos öfvervin- 
trande blad af åtskilliga andra, perenna örter utmärker sig bladens epidermis genom 
en mer eller mindre tjock yttervägg, i synnerhet på den öfre bladytan, såsom för- 
hållandet befunnits vara med följande växter: 
1 Förekommer odlad i Lunds botaniska trädgård under detta i Ind. Kew. ej upptagna namn, 
