KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 169 
Helleborus viridis L. Saxifraga corditfolia How. 
5 antiquorum A. Br. 2 cerassifolia L. 
Draba alpina L. - tricuspidata Rottb. 
Helleborus viridis.bL. 4 oppositifolia L. 
5 antiquorum ÅA. Br. JG hypnoides L. 
Draba alpina L. 7 pedatifida Ehrh. 
Cochlearia fenestrata B. Br. 3 flagellaris Willd. 
Iberis sempervirens L. Bellis perennis L. 
Viola odorata L. Linnea borealis L. 
Silene acaulis L. Galeobdolon luteum Huds. 
Viscaria alpina Don.  Statice grandiflora I Her. 
Saxifraga Geum L. Pyrola chlorantha Sw. 
HR um brosa L. så secunda L. 
Hostii Tausch. Asarum europeum L. 
Pyrola uniflora, hvars blad äfven öfvervintra, har däremot en tunnväggig 
epidermis, hvilket möjligen kan förklaras däraf, att denna art växer på skyddade stäl- 
len och att deras kortskaftade blad under vintern täckas af löf, vissnadt gräs m. m. 
I detta samband torde också böra erinras om den af WAGNER (a. st. s. 543) 
gjorda iakttagelsen, att de öfvervintrande bladen af alpina växter, såsom Homogyne 
alpina och Soldanella alpina, hafva en tjockväggig öfverhud. Därjämte har en 
af mina lärjungar, Licentiaten N. H. NILSSON (a. st. s. 225 och följ.), påvisat, att i 
synnerhet hos arter af Carex, men äfven hos flere andra Cyperacéer, arter af Lu- 
zula och åtskilliga Graminéer, finnas vissa såväl yttre som inre olikheter emellan de 
tidigast på våren framkommande och de senare på sommaren utvecklade bladen. 
Dessa senare äro merändels öfvervintrande och utmärka sig bland annat äfven genom 
en mera tjockväggig epidermis. På skyddade ställen i mellersta och södra Europa 
kunna bladen på turionerna af åtskilliga buskartade Rubi, hvilkas blad annars af- 
falla på hösten, blifva kvarsittande under vintern och bibehålla sig friska långt fram 
på följande sommar. Sådana blad skilja sig från de under våren framkomna genom 
större fasthet och en nästan läderartad konsistens, hvilket sannolikt torde bero på en 
större tjockväggighet hos epidermis, men hvilket författaren emellertid ej varit i 
tillfälle att konstatera. 
Äfven de nordiska trädens knoppfjäll, hvilkas uppgift i synnerhet är att skydda 
knoppens inre spädare delar under vintern, hafva en tjock yttervägg, i synmerhet på 
yttre sidans epidermis, i detta hänseende betydligt öfverträffande öfverhuden på 
bladen af samma art (F. ARESscHouvG, Vv). Endast undantagsvis kan epidermis ersät- 
tas af ett mer eller mindre mäktigt lag af kork eller, såsom hos Fagus silvatica, 
förstärkas på så sätt, att dess celler fyllas af en hartsartad substans, som samman- 
kittar ytterväggarna med innanväggarna, i hvilket fall cellerna förblifva tunnväg- 
giga, men epidermis i sin helhet kommer att likna en tjock yttervägg och troligen 
göra samma tjänst som en sådan. 
För belysande af den tjockväggiga öfverhudens betydelse för växter med öfver- 
E. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. i 22 
