KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 173 
tostaphylos alpina, hvilka ej äro fleråriga eller öfvervintrande, ej häller läderartade, 
men kvarsitta efter vissnandet och tjäna liksom hos många andra arktiska växter till 
skydd för de unga skotten (KJELLMAN a. st. s. 476), aflossnar likaledes epidermis på 
undre bladytan, men förblifver kvarsittande på nerverna. Dock åtföljes öfverhuden 
vid aflossnandet ej af något svampparenchym, hvars celler i alla de undre lagen äro 
likformiga, nämligen båglika samt nätlikt anordnade kring luftrummen och endast i 
de båda öfversta runda samt tätt hopstående. WARMING (I, sid. 13) tycker sig hafva 
gjort samma iakttagelse på bladen af denna växt och uppgifver på samma gång, att 
på såsom knoppfjäll fungerande outbildade blad aflossna de båda undre cell-lagen 
från den öfriga bladmassan. I bladen af Ledum palustre förefinnas visserligen 
inga genom aflossnandet af undre epidermis uppkomma luftspringor, men väl en an- 
nan egendomlighet, som måhända kan utgöra ett skyddsmedel mot köld. Innanför 
andra eller tredje cell-laget af svampparenchymet, räknadt från undre epidermis, fin- 
nes nämligen en rad af stora, tunnväggiga, till formen mycket oregelbundna och med 
luft fyllda celler. Här och där afbrytes detta luftförande cell-lag af en vanlig svamp- 
parenchymeell, som förenar det öfre partiet af svampparenchymet med de under 
luftlaget befintliga cell-lagen. I likhet med de tre sist omnämnda växterna äro äfven 
hos denna kärlknippena genomgående och de undre cell-lagen af svampparenchymet 
jämte epidermis fast förbundna med dem. Alla de aktiva cellerna af svampparen- 
chymet såväl ofvan som under luftlaget äro på ytsnitt runda eller aflånga och så 
godt som utan alla utbuktningar samt kransvis anordnade kring luftrummen. WAaAR- 
MING (II, s. 41) har äfven iakttagit dessa celler, hvilka han betraktar som ett 
klorofyllfritt stjärnparenchym. Mig hafva dessa celler på ytsnitt förefallit såsom till 
formen mycket oregelbundna, men ej stjärnlika. Äfven i bladen af Rhododendrum 
lapponicum, hvilkas undre epidermis ej aflossnar, finnas liknande luftförande celler, 
men dessa äro förlagda till medelnerven, hvaräst de omedelbart under kärlknippet 
bilda en grupp af stora, till formen mycket oregelbundna celler utan synligt innehåll. 
I bladen af Linnea borealis, hvilka visserligen öfvervintra, men ej äro läderartade 
utan tunna och mjuka, äger ej något aflossnande af undre epidermis rum, ej häller 
förefinnes under denna något lag af luftförande celler, men måhända ersättes denna 
brist därigenom, att största delen af undre öfverhudens inre yta gränsar omedelbart 
till de ovanligt stora luftrummen, så att emellan undre epidermis och svampparen- 
chymet finnes ett luftlager, liksom då epidermis aflossnar. Endast på enstaka punk- 
ter ligga svampparenchymets celler omedelbart intill epidermis och åvägabringa för- 
bindelse mellan denna och svampparenchymet. HSistnämnde väfnad är hos denna 
växt differentierad i ett öfre, af 1—2 rader tätt hopstående, runda celler bestående 
parti och ett undre, som är i hög grad lakunöst och hvars celler på ytsnitt äro smala, 
båglika och nätlikt anordnade. 
Hos alla de öfriga ofvan anförda, med läderartade, öfvervintrande blad utrus- 
tade växterna är förbindelsen emellan undre epidermis och svampparenchymet äfven- 
som mellan de olika lagen af denna väfnad så fast, att öfverhudens aflossnande 
omöjliggöres. Någon konstant olikhet i svampparenchymets byggnad står emellertid 
icke i samband med öfverhudens kvarsittande eller aflossnande. Visserligen finnes 
