174 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
vanligen i de fall, då ett eller annat lag af svampparenchymet aflossnar tillsammans 
med epidermis från de öfriga lagen, någon olikhet mellan dem, nämligen i så afse- 
ende, att de aflossnande lagen antingen utgöras af båg- eller skiflika celler, mellan 
hvilka luftrummen äro större, under det cellerna i de öfriga lagen stå tätare tillsam- 
mans och äro mer eller mindre rundade (Buxus, Dryas, Salix) eller ock hafva cel- 
lerna i de aflossnande lagen en annan anordning (Diapensia). Men dels äro de väx- 
ter, hos hvilka olikhet i något af dessa båda hänseenden kunnat konstateras, alltför 
fåtaliga för att af dem draga någon allmängiltig slutsats, dels aflossnar hos Arceto- 
staphylos alpina undre epidermis utan att vara åtföljd af något svampparenchym, 
oaktadt denna väfnads undre lag bestå af båglika och de öfversta af runda celler. Å 
andra sidan kan möjligen denna omständighet bero på understa svampparenchymlagets 
fastare förbindelse med de öfriga lagen i denna väfnad än med undre epidermis. 
I läderartade öfvervintrande blad, hvilkas undre epidermis ej aflossnar, är 
däremot svampparenchymet öfvervägande rundeelligt. Och om äfven denna vät- 
nad någon gång utgöres till större delen af båglika celler, såsom hos Berberis buxi- 
folia, Hedera Helix och Mahonia Aquifolium, så närma sig dock cellerna i det 
understa laget mer eller mindre den rundeelliga typen. I bladen af Prunus Lauro- 
cerasus, Andromeda polifolia och Vaccinium vitis idea stå svampparenchymets 
celler på öfvergång emellan den båglika och den rundeelliga typen. Alla öfriga hit- 
hörande växter utmärka sig genom ett mer eller mindre rundceelligt svampparenchym. 
De äro följande: 
Epimedium chrysanthum. Rhododendrum lapponicum. 
Evonymus radicans. Cassiope hypnoides. 
Vinca minor. Azalea procumbens. 
Ilex Aquifolium. Oxycoccus palustris. 
Aretostaphylos uva ursi. Taxus baccata. 
Bladen af Cassiope hypnoides utmärka sig genom ett mycket kompakt 
svampparenchym, i hvilket endast mindre interstitier förefinnas. Samma vätfnad hos 
Taxus baccata är likaledes ganska kompakt och består af tätt hopstående, äfven 
på ytsnitt runda eller aflånga celler, som äro anordnade i med bladets längdaxel 
paralleia rader. Det företrädesvis transpiratoriska partiet af svampparenchymet är 
förlagdt till ömse sidor af kärlknippet och består af i horisontal riktning förlängda 
och i, från ytan sedda, horisontala rader anordnade celler, som genom utbuktningar 
stå i förbindelse med hvarandra. Mellan detta parti och undre epidermis finnes ett 
eller tvänne lag af runda eller aflånga celler, hvilka i likhet med svampparenchym- 
cellerna i bladets kanter äro anordnade i vertikala rader. I bladen af Ilex Aqui- 
folium äro svampparenchymets celler, sedda från ytan, aflånga eller runda och 
kransvis anordnade kring luftrummen, som i synnerhet i de öfre lagen äro mycket 
stora, i hvilket fall en eller annan af de omgifvande cellerna kan blifva något utdra- 
gen och därigenom få en oregelbunden omkrets, men i de understa lagen stå cellerna 
tätt tillsammans och äro, sedda från ytan, runda, ofta nästan polygonala, liknande 
ett hypoderma. Ännu mera lakunös är denna väfnad hos Rhododendrum lappo- 
