KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 175 
nicum. De såväl på tvär- som ytsnitt runda eller ovala cellerna äro nämligen på 
tvärsnitt anordnade 1 enkla, långa och trådlika rader, som sträcka sig dels i vertikal 
dels i horisontal riktning genom de stora luftrummen utan någon märkbar ordning, 
men som på ytsnitt bilda ett stormaskigt nätverk, hvars maskor äro störst i meller- 
sta partiet af denna väfnad. I denna förekomma sklereider, som förmodligen tjäna 
till att förläna nödig stadga åt den lösa väfnaden, som är skild från den undre, af 
höga, papillösa celler bestående epidermis genom ett tjockväggigt, i tvärsnitt rund- 
celliot hypoderma. Detta svampparenchym torde närmast kunna jämföras med det 
hyflika i bladen af vissa tropiska växter. I bladen af Evonymus radicans och 
Vinca minor hafva cellerna 1 de öfre lagen af svampparenchymet en i följd af utbukt- 
ningar på ytsnitt oregelbunden omkrets, men äro i de undre runda eller aflånga. 
Alla de öfriga hithörande växterna utmärka sig genom ett mer eller mindre likformigt 
rundceelligt svampparenchym. 
På öfvervintrande, men saftigare och mer örtartade blad är öfverhudens afloss- 
nande från undre bladytan under vintern en vanligare företeelse än på de läderartade 
bladen, hvilka på grund af sin torrhet, sin fastare byggnad och mera tjockväggiga öf- 
verhud äro bättre i stånd att motstå köldens verkningar. Bland de med öfvervin- 
trande, ej läderartade blad försedda växterna, som af mig undersökts, hafva följande 
befunnits hafva en aflossnande undre epidermis: 
Helleborus viridis. Saxifraga flagellaris. 
- antiquorum. Bellis perennis. 
Cochlearia fenestrata. Galeobdolon luteum. 
Viola odorata. | Pyrola chlorantha. 
Saxifraga Geum. a uniflora. 
éS hypnoides. 56 secunda. 
5 oppositifolia. Asarum europeum. 
Hos några af dessa växter, nämligen Pyrola uniflora, P. secunda, Bellis 
perennis och Asarum europeum, åtföljes den aflossnande epidermis ej af något 
underliggande cell-lag, medan ett sådant cell-lag aflossnar tillsammas med epidermis 
på bladen af Pyrola chlorantha, Galeobdolon luteum, Saxifraga Geum, 5. 
hypnoides, Helleborus antiquorum och H. viridis jämte Cochlearia fenestrata, 
men tvänne eller flera cell-lag hos Viola odorata, Saxifraga oppositifolia och 5. 
flagellaris. 
Hvad beträffar svampparenchymets byggnad i sådana blad, som hafva en af- 
lossnande undre epidermis, som ej är åtföljd af något svampparenchym, så är hos 
såväl Pyrola secunda som P. uniflora hela mesophyllet ventralt, d. v. s. förvand- 
ladt i svampparenchym. Fullständigast är detta förhållandet med P. secunda, hvars 
mesophyll utgöres af 4—5 horisontala rader af såväl på tvär- som ytsnitt runda, 
tätt hopstående celler. Endast i understa laget äro cellerna, sedda från ytan, något 
olika dem i öfriga lag, i det de ej blott äro större, utan äfven i anledning af talrika 
mycket små utbuktningar, hvarigenom mellanväggarna blifva undulerade, få en något 
oregelbunden omkrets och smärre luftrum uppkomma mellan dem, Cellerna i detta 
