KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 179 
Verkliga undantag härifrån utgöra Pyrola umbellata, hvars svampparenchym består 
af båglika celler, samt i visst afseende äfven Vaccinium vitis idea och Andromeda 
polifolia, hvilkas svampparenchymeeller bilda en mellanform mellan den rundeelliga 
och den båglika typen. Hedera Helix däremot har ett båglikt svampparenchym, 
med undantag af understa laget, som är rundcelligt, och hos Aretostaphylos alpina 
äro cellerna i ett eller tvänne af de öfversta lagen runda, men båglika i de öfriga, 
men också äre hos den förra bladen ej läderartade och hos den senare ej öfver- 
vintrande. I de öfvervintrande, läderartade bladen af andra vedartade växter, 
som, ehuru de härstamma från sydligare områden, likväl kunna uthärda vint- 
rarne åtminstone 1 södra Sverige (s. 168), är svampparenchymet i sin helhet säl- 
lan mer eller mindre rundceelligt, såsom hos TITlex Aquifolium och Epimedium 
chrysanthum, utan står på öfvergången emellan den rundcelliga och den båglika 
(Prunus Laurocerasus, Mahonia Aquifolium) eller skiflika typen (Evonymus 
radicans, Vinca minor), eller ock utgöres denna väfnad af såväl runda som båg- 
eller skiflika celler (Berberis buxifolia och Buxus sempervirens), hvarvid de 
runda cellerna bilda denna väfnads öfre parti. Den rundeelliga typen kan således 
sägas vara ganska vanlig äfven i bladen af hithörande växter. 
I de läderartade och öfvervintrande bladen är palissadparenchymet, såsom LaA- 
LANNE (a. st. s. 122) redan anmärkt. ganska mäktigt och består af flera cellrader. 
I synnerhet hos de med sådana blad utrustade arktiska och boreala växterna (s. 168) 
äro cellerna 1 denna väfnad ovanligt låga och breda och sällan regelbundet anordnade 
i skarpt begränsade rader, utan cellerna i ena raden skjuta in emellan cellerna i när- 
maste rad, hvarvid tillika ingen skarp gräns förefinnes emellan palissad- och svamp- 
parenchym. TI detta hänseende öfverensstämmer Buxus semper virens med de ark- 
tiska eller boreala växterna, i synnerhet med Diapensia lapponica och Vaccinium 
vitis idea. Å andra sidan består palissadväfnaden i bladen hos Pyrola umbellata 
liksom hos Oxycoccus palustris af ganska höga, smala och cylindriska celler, och 
hos Aretostaphylos alpina, äfvensom hos Rhododendrum lapponicum, utgöres 
denna väfnad af en rad, i synnerhet hos den senare mycket höga och smala, men 
septerade celler. Det är förmodligen i anledning af sistnämnda förhållande som 
WARMING (II, s. 36) uppgifver denna växt hafva ett af 3—4 rader bestående palis- 
sadparenchym. <:Palissadparenchymet hos Salix reticulata och Aretostaphylos 
uva ursi utgöres af tre rader celler, som i de båda öfre likaledes äro höga och smala. 
Äfven bladen af Hedera Helix och Linn&a borealis, hvilka oaktadt de ej kunna 
betecknas såsom läderartade, likväl öfvervintra, hafva ett af låga rundade celler be- 
stående palissadparenchym, som hos den förra utgöres af tvänne, hos den senare af 
en rad. Äfven i de öfvervintrande, läderartade bladen af växter från sydligare trak- 
ter (s. 168) utgöres palissadväfnaden af flera cellrader, och dess celler äro merändels 
låga och breda. Så består denna väfnad i bladen af Ilex Aquifolium (F. ARE- 
scHouc, III, Taf. V, fig. 1) samt Buxus sempervirens af fyra och af Vinca mi- 
nor af tre cellrader, af hvilka hos den senare cellerna i de båda öfre raderna äro 
ganska höga. Äfven i bladen af Berberis buxifolia finnas tre eller stundom fyra 
rader palissadceeller, som i likhet med dem i bladen af Prunus Laurocerasus äro 
