i82 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
tid sedan af författaren uppmärksammats (ARESCHOUG, III, s. 215). Men hos de ty- 
piska xerofyterna erfordras tydligen äfven andra och kraftigare inrättningar för att 
skydda växten mot uttorkning än de, som finnas hos ifrågavarande arktiska växter. 
Endast ett ringa antal arktiska eller högnordiska vedartade växter fälla årligen 
sina blad. Författaren har haft tillfälle att undersöka följande sådana växter: 
Cassandra calyculata D. Don. Salix glauca L. 
Betula nana L. S. myrsinites L. 
Salix polaris Wog. S. lapponum L. 
S. herbacea L. 
Det är onekligen ett ganska anmärkningsvärdt förhållande, att under det 
såväl många fleråriga, läderartade som örtartade, antingen öfvervintrande eller år- 
ligen förvissnande blad af andra arktiska växter vanligen utmärka sig genom ett 
af jämförelsevis låga celler bestående palissadparenchym, äfven när denna väfnad ut- 
gör endast en rad, eller fullständigt sakna sådan väfnad, så är samma väfnad i 
de för hvarje år affallande bladen af vedartade växter från samma områden starkt 
utvecklad, såväl hvad cellernas höjd som antal cellrader beträffar. Endast Cassan- 
dra calyculata utgör i detta afseende ett undantag, i det palissadväfnaden utgöres 
af en eller någon gång tvänne låga cellrader. Men i bladen af Betula nana utgöres 
denna väfnad af tvänne rader höga och smala celler, och till dessa rader sluter sig 
en tredje rad af glesare celler, hvilka genom utbuktningar från mellanväggarna stå i 
förbindelse med hvarandra. Hos Salix lapponum äro de höga, smala och cylindriska 
palissadcellerna anordnade i trenne rader, som tillsammans utgöra mer än ”/, af 
mesophyllets höjd. De öfriga, ofvan anförda arterna af samma släkte hafva ett af tvänne 
rader höga och smala celler bestående palissadparenchym; endast hos S. glauca äro 
palissadeellerna på samma gång höga och vida. Svampparenchymet hos alla de ifråga- 
varande växterna utgöres till största delen af såväl på tvär- som ytsnitt runda eller 
aflånga celler och kan på samma gång vara ganska lakunöst, såsom hos Betula 
nana och Cassandra calyculata, hvarvid cellerna äro på såväl tvär- som ytsnitt af 
bladet anordnade i krans kring luftrummen. Däremot är denna väfnad i bladen af 
de fem ofvan anförda Salix-arterna ganska kompakt, men hos S. polaris, S. her- 
bacea, S. myrsinites och S. glauca utgöres dess understa lag af på ytsnitt större, 
mer eller mindre båglika och kring de tämligen stora luftrummen nätlikt anordnade 
celler. Väsentligt annorlunda förhåller sig denna väfnad hos S. lapponum. Den 
utgöres nämligen endast af tvänne rader på ytsnitt runda och tätt hopstående celler. 
Liksom på de örtartade bladen af många andra arktiska eller högnordiska växter 
förekomma klyföppningar på öfre bladytan af åtskilliga bland dessa växter, såsom 
S. polaris, S. herbacea, S. myrsinites och Cassandra calyculata. Egendomligt 
nog, äro genomgående kärlknippen ej ovanliga hos dessa växter, oaktadt bladen ej 
borde vara i behof af ett dylikt skyddsmedel. Sådana kärlknippen förekomma i bla- 
den af Salix herbacea, S. myrsinites, Betula nana och Cassandra calyculata. 
De i södra och mellersta delen af den skandinaviska halfön, liksom i mellersta 
Europa, lefvande löfträden fälla årligen sina blad. Härifrån utgör endast Ilex Aqui- 
