NUTIDENS KOPROGENA BILDNINGAR. 9 



dessa synas emedlertid undantagsvis; deremot förekomma talrikt alldeles friska Desmidier, 

 gröna sporer och frön af högre vattenväxter. En stor mängd svårutredda, och åtmin- 

 stone mig till härledning obekanta geléartade kroppar, stundom med grönt innehåll, lik- 

 nande och öfverensstämmande i allmänhet med Chlorococcus, Haematococcus m. fl. af dessa 

 proteusartade växter, träffas mycket allmänt ännu friska deri. Likaledes skal af insekter 

 och deras larver, hår, klor och hornartade delar, ehuru icke i så stor myckenhet, som i 

 dylagren. 



Det synes häraf, som skulle förenämnda djurarter, Vibrionerna och de egentliga In- 

 fusorierna, förebygga och upphäfva uppkomsten af den bruna färgningen eller den egent- 

 liga förmultningsprocessen. Att derjemte växtcellmassan undergår någon kemisk förän- 

 dring är ganska troligt, ehuru jag icke haft tillfälle fullfölja undersökningen deråt, men 

 der vattnen äro kalkhaltiga, äro växttrådarna inpregnerade med kalk, och ur den vanliga 

 sjögyttjan kan man med kali utdraga vida större qvantiteter kiselsyra än som motsvarar 

 den, som förekommer i växterna*), eller som låter lösa sig ur deri inblandad sand el- 

 ler lera. 



Uti en i ett kärl innesluten algbädd tyckas Diatomeerna icke öka sig eller fort- 

 ' växa till någon märkbar mängd; deremot i fria vattnen och särdeles i grundt vatten och 

 företrädesvis vid vattenytan, föröka de sig rikligen. I djupet af sjelfva gyttjan synas de 

 icke i någon mängd fortbildas**), icke heller Desmidier. Huruvida icke de gelatinösa 

 algerna, såsom Chlorococcus m. fl., äfven nerlagrade i gyttjan, fort växa, vill jag lemna 

 oafgjordt. Emedlertid herrskar icke här någon växtcellpropagation, såsom t. ex. uti jä- 

 sande fluida, om man icke hit vill räkna Vibrionerna. 



Såsom rent tillfälliga beståndsdelar träffas deri omgifvande växters rötter, blad och 

 stjelkdelar, deras frukter, frön o. s. v., skalinsekter och åtskilliga rester af högre djurarter, 

 äfvensom sand, lera och kalk eller jernoxidhydrat, efter omgifningens beskaffenhet. 



Ängsgyttja eller Pappersgyttja (Ehrenbergs Wiesenpapier och Meteorpapier). Genom 

 Ehrenbergs mikrogeologie har jag blifvit uppmärksam på en art af gyttja, hvilken visser- 

 ligen är inbegripen under det allmänna förloppet af gyttjebildning, såsom i det föregående 

 af mig beskrifvits, men såsom känd under en särskild benämning, hvilken jag dock före- 

 slår att i en ringa mån ändra såsom ofvan skett, icke torde böra här förbigås. Den an- 

 tager icke betydliga dimensioner i något afseende, men uppträder icke destomindre un- 

 derstundom med betydlig ytutsträckning, och har då ådragit sig mera uppmärksamhet så- 

 som något af obekant ursprung. 



') Liebig har uti sin afhandling: Ueber das Verhalten der Ackerkrume, 1858, lemnat analyser af så väl Lemna 

 trisulca (hvilken troligen bör heta L. minor eller närstående, då han säger pag. 32 att: Diese Pflanze schwimrat 

 auf der Oberfläche des Wassers. etc. hvilket icke inträffar med L. trisulca, men väl med öfriga arterna), som 

 af vatten hvaruti denna växt vegeterat. Den stora mängd askbeståndsdelar han deruti träffat, torde till en del 

 härröra från just de på dessa växters rötter fastade små djurarter och Diatomeer, och uti sjelfva vattnet sväf- 

 vande Vibrioner etc, då vattnet uppgifves haft en svagt grönaktig färg, och då jag icke träffat så färgadt 

 vatten utan dessa, hvilka möjligen också torde genomgå ett ej särdeles tätt filtrum t. ex. linueduk. 



") Uti det bekanta Infusorielagret under Berlin träffade Ehrenbekg ännu lefvande Diatomeer i någon större 

 mängd. Dylika lefvande Diatorae-arter har jag väl äfven träffat djupt neder i våra gyttjelager, men då alltid 

 i ett förtvinande, bortdöende tillstånd. Jag har i den friskt upptagna gyttjan icke träffat grupper eller mas- 

 sor af lefvande individer, icke band eller kedjor af Diatomeer utan endast, enskilda, strödda individer, hvilka 

 dock troligen långliga tider kunna fortlefva, och svagt, aftynande föröka sig i de håligheter som tillfälligt 

 qvarblifva eller uppstå i gyttjan. 



K. Vet. Akad. Handl. B. 4. N:o 1. 2 



