NUTIDENS KOPROGENA BILDNINGAR. 19 



vattendjur (såsom Larver, Krustaceer, Snäckor, Infusorier etc), men genomträngd och om- 

 blandad med bmna gyttringar af Mullämnen, så att den i fuktigt eller vått, äfvensom torrt 

 tillstånd visar sig med en mer eller mindre brun, ända till svartbrun färg. Den aflagrar 

 sig på bottnen af de brunfärgadt vatten förande sjöarne (s. k. dysjöarne), och andra smärre 

 fördjupningar af jordytan. 



Den visar sig i närvarande tids sjöar, i vått tillstånd, såsom en mjuk och lös, lik- 

 formigt finfördelad, men likasom tradig massa, som vid torkning sammandrager sig till en 

 ringa volum af mycket hårda stycken (af 100 voluindelar rå upptagen har jag i olika 

 försök erhållit 10 till 17,5 delar lufttorr Dy), och får då en mer eller mindre gråbrun eller 

 svartgrå färg. Utsatt för frost, sönderfaller den till ett fint pulver, som ej mera hophäftar. 



Under mikroskopet visar den sig till sin hufvudsakligaste del utgöras af ytterst fint 

 sönderdelade växtrester, hvaraf en del äro afbitna stycken af alger och högre växters 

 kärlknippen, och derföre äfvenledes med all visshet härleda sig från vattendjurs träck; 

 men derjemte en större mängd gyttringar af bruna (under mikroskopet olivgröna) mull- 

 ämnen, hvilka dels genomträngt och färgat växtcellerna och trådkärlen, dels äfven omgifva 

 och inbädda dem uti formlösa, gryniga gyttringar. Utom dessa hufvudbeståndsdelar 

 träffas en stor myckenhet leinningar efter insekter och deras larver, Acarider, Krustaceer, 

 Snäckor, Musslor m. m. , oftast i vida större mängd än uti gyttjan; derjemte kiselskal efter 

 Diatomeer. skal och stycken af Desmidier och lägre alger, såsom Oscillatorier, gelatinösa 

 Palmellae o. s. v., men i allmänhet Diatomeerna i mindre mängd än i gyttjan. 1 allmän- 

 het saknas inblandning af rötter och gröfre växtdelar, ehuru dessa, efter lokala omständig- 

 heter, mer eller mindre talrikt äfven deruti förefinnas. Deremot äro pollenkorn ytterst 

 allmänna. 



Denna bildning försiggår i sin renaste form i dysjöarne, men äfven i dammar, polar 

 och i sådana fördjupningar, der det nerfallande meteorvattnet kan upptaga från omgifnin- 

 gen mullämnen, således företrädesvis i närheten af barr- och löfskogar. samt i torfgrafvar 

 och gölar invid eller uti kärren, men icke i sjöar med klart vatten, icke i källor, bäckar, 

 eller floder, som föra ett rent och klart, färglöst vatten. 



Uti dysjöarne har jag icke kunnat följa bildningssättet af Gyttjan så noga som jag 

 önskat, men genom experimenter å vattenprof i burkar, har jag trott mig komma för- 

 loppet någorlunda på spåren. Då man nemligen inlägger algbäddar (Confervaceer) uti 

 glaskärl och låter dem stå öppna för luftens tillträde, bildas, såsom jag förut nämnt, en- 

 dast gyttjeartade bottenfällningar, utan . tecken till bruna mullartade ämnen ; men om 

 dylika alger läggas i trånga kärl, med ringa mängd vatten, eller kärlet hålles tilltäppt, så 

 inställa sig efter ett par dygn eller några veckor, alltefter mängden af växtmassa och vat- 

 ten, värme o. s. v., helt andra förvandlingar. Af de flesta djurarter lefver en del 

 några veckor, men en stor mängd har efter denna tid utdött, och af deras lemningar 

 gynnas förmodligen utvecklingen af en ofantlig mängd Vibrioner, och deraf hvimlar hela 

 vattenmassans minsta delar. Så mycket af algerna, som ännu bibehållit sin friska sub- 

 stans, sönderskäres och fortares af de ännu lefvande djurarterna, men dessa dödas mer 

 eller mindre hastigt af den inträdande förskämningen af djur- och växtämnen, troligen af 

 brist på luft och passande näring; vattnet färgar sig härunder blåaktigt, rödaktigt och 

 slutligen mer eller mindre brunt eller blåsvart, under det att Vibrionerna fortfara att öka 

 sig, så att vätskan blir nära ogenomskinlig och tjockflytande, och mången gång bildas 



