NUTIDENS KOPEOGENA BILDNINGAR. 23 



till utseendet friska, uti dymassa nerbäddade mossarter. Ingenstädes har jag dock i våra 

 trakter funnit hela bottnen öfverväxt af mossa, ej eller af sådana arter, som dem 

 Vaupel och Steenstrup angifva i Danmarks torfmossar. Dylika mosslager träffas väl äf- 

 ven i våra torfmossar, men hafva funnits endast under de grundare 2 — 3 fots djupa torf- 

 lagren, och hafva då i lagerföljden en emot dysjöarnes mossbeväxta strandbotten motsva- 

 rande plats. 



Uti stranddyn förekomma inlagrade delar af nästan alla de närgränsande landsträn- 

 dernas trädarter, jemte hela stammar, frön och frukter, insekter, fordna och sednare tiders 

 konstprodukter, m. m. 



Dybildningen går i allmänhet ganska långsamt, ehuru vida raskare än gyttjebild- 

 ningen, och, såsom mig tyckes, i allmänhet proportionelt med de stagnerande vattnens 

 mer eller mindre bruna färgning. Jag har icke kunnat utröna denna tillväxt med expe- 

 rimenten men genom en tillfällig observation kan jag dock lemna en ledning härtill. Man 

 använde i min trakt ända till nära slutet af förra århundradet ekor af urholkade 

 trädstammar, af hvilka qvarlefvor ännu allmänt träffas uti dystränderna. För ett par år 

 sedan fanns en på nyare tidens sätt bygd eka vid mynningen af en här belägen, för od- 

 ling urgräfd dy sjö (stora Mögsjön). Ekan låg omstjelpt i dy massan. Bottnen betäcktes 

 af ett omkring 8 tum tjockt dy lager, h varefter den var öfverväxt med 1? fot starrtorf. 

 Denna sednare torde, efter hvad en sannolik beräkning från andra ställen gifver vid han- 

 den, behöft 20 ä 30 år för sin utbildning, och då ekan efter all sannolikhet icke är äldre 

 än 70 å 80 år, skulle dessa 8 tum erfordrat en tid af vid pass 50 år. Olika omgifning 

 och växtlighet i dessa sjöar orsaka dock mycken skiljaktighet i detta afseende, och de 

 sjöar, hvilka kommit i det stadium , att deras hela yta betäckts med Nymphcea m. fl., 

 fortväxa mycket hastigare, nästan synbarligen, för hvarje årtionde. 



Hvad dymassans kemiska sammansättning angår, sammanfaller den i allmänhet med 

 den bättre bränntorfvens, hvilken lemnar omkring H — 2 ä 5 procent aska. Dess orga- 

 niska beståndsdelars qvalitet och qvantitet är på långt när icke känd*); jag har icke un- 

 dersökt mer än några få deraf, och blott för att vinna jemförelse med gyttjans och de 

 öfriga djurträckförande lagrens sammansättning. 



Dy från Lillsjön vid Reijmyra i Skedvi socken i östergöthland. 



a. Utmed stranden på 2,5 — 3 fots djup. 



b. Midt utpå sjön på 15 fots djup. 



ej best. 



Oorg. Kali 0,31. 



Natron 0,89. 



Kalkjord 2,07 1,94. 



Talkjord (Mnhalt) 0,75 0,45. 



Manganoxidul 0,50 ej best. 



*) Efter hvad med mikroskopet kan utrönas, innehåller dymassan stundom Chitin-skal till omkring en femtedel 

 eller en sjettedel efter volumen, samt dessutom s. k. gryniga gyttringar till hufvudmassa, hvilken enligt mikro- 

 skopiska reaktioner visar sig icke vara cellulosa eller växtämnen utan snarare djursubstanser, troligen analoga 

 med Chitin eller dylikt, och det är dessa ämnen, som brinna med den intensivt lysande låge, som utmärker 

 vissa torfarter, och hvilken äfven karakteriserar brinnande djurämnen. Harts och vaxartade ämnen äro icke i 

 så stor mängd närvarande, att de ensamt härtill kunna föranleda. 



