24 H. v. POST, 



^ 0rd - I 5,81 4,81. 



Jernoxid ) 



Löslig Kiselsyra 16,04 



41,83. 



Förlust 1,53. 



Sand 15,46. « - i 22 - 92 



31.66. 



58,00. 



De organ, ämnena på 100 delar efter analysen a. 



Org. Harts och fettartade 3,05 6,0. 



Mullsyror 17,91 35,3. 



Mullkroppar 7,84 15,5.1 



Olöslig rest 14,66 28,8. | 



Källsyror 3,90 7,7. 



Förlust ■ 3 > 40 - 50,76 6,7. 



100 ; oo. 

 Hygroskop. vatten 9, 13 10,34. 



100,72. 100,00. 



Vid glödgning erhölls: Oorg. ämnen 40,n 31,65. 



Organiska 59,89 68,34. 



100,oo. 100,oo. 



Uti alla skogstrakter äro dysjöarne allmänna, men på slätterna förekomma de en- 

 dast der man tydligen kan spåra dem hafva varit omgifna af skog eller stora torfupplag, 

 och der de dcrigenom skyddats från tillströmmande lera och sand. Genom varianter af 

 dessa förhållanden uppkomma mångfaldiga olikheter i dymassornas både kemiska och me- 

 kaniska beståndsdelar. Den gyttja, som afsätter sig i sjöar med klart, färglöst vatten der 

 likväl skogssjöar och skogsbäckar tillflöda, är alltid mer eller mindre dyblandad eller dy- 

 artad, och ingen skarp gräns mellan dessa eller mellan dem och torfbildningens alster 

 kan efter blott prof eller stuffer uppdragas. 



Uti smärre skogspölar bildas allestädes dy, äfven uteslutande uti torfmossarnes och 

 skogskärrens öppna strandkanter, der ett brunfärgadt vatten stagnerar, och der icke vattnet 

 redan beklädt sig med en täckande vegetation, då derstädes en dyblandad torf uppstår. 



Dyinassorna äro i kemiskt hänseende särskildt anmärkningsvärda genom en, rela- 

 tift till de öfriga lagren, större mängd af ined alkohol utdragbara ämnen. Dyn torde 

 vid ytterligare undersökningar befinnas deri skilja sig från torfven och myllan, äfven- 

 som från gyttjan, ehuru denna sednare lemnat mig nära lika stora qvantiteter harts och 

 fettartade ämnen, dock icke hvar för sig isolerade. Då jag icke varit i tillfälle att i 

 större mängd utdraga och studera dessa ämnen särskildt, kan jag icke ingå uti några 

 slutledningar öfver deras plats i dy- och gyttjelagren, utan endast anföra hvad som i 

 allmänhet företett sig. Medelst sprit erhålles en vanligen grönaktigt färgad lösning, hvil- 

 ken färg troligen härrör af chlorophyll ur de oftast ännu lefvande älgar tade delarne. 

 Användes kokande sprit, utfaller vid afsvalning en del såsom vaxartade än men eller fett- 

 syror; någon fet olja har jag icke kunnat isolera. Dessa fettämnen innehållas troligen 

 uti de döda djurkropparne, eller möjligen uti deras exkrementer (i de grå gyttringarna), 

 och således skulle de i dy- (och af andra författare i allmänhet kallade torf-)lagren 



