26 H. v. POST, 



III. Torf. 



Man har påstått, att den torf, som finnes i medlersta och nordliga Sveriges torf- 

 mossar, icke vore enahanda med det slags torf, som i södra Sverige gräfves och användes 

 till bränntorf. Man har grundat detta påstående förnämligast derpå, att den längre i söder 

 bildade torfven innesluter växtarter, hvilka icke förekomma i medlersta och norra delen af 

 vårt land. Sedan man likväl äfven här börjat gräfva torf, och sökt använda och prepa- 

 rera den på lika sätt som i södra Sverige, har denna mening småningom blifvit veder- 

 lagd, och man inser numera, att torfmaterialet i det närmaste är enahanda och likartadt, 

 om också, så väl till qvalitet som qvantitet, vissa af de i torflagren funna växtarterna fö- 

 rete sig något olika. 



Efter hvad mina undersökningar visa, skilja sig alla de brunfärgade massor, hvilka 

 man torde böra omfatta under benämningen torf i geologisk mening, — såsom utgörande 

 ett distinkt lager från såväl förut beskrifna, som efterföljande — , deruti, att de innesluta 

 eller till nära största delen bestå af mer eller mindre hela (icke söndergnagda eller af- 

 bitna) växtdelar, af arter, hvilka mestadels uppväxt på stället, omgifna med eller in- 

 bäddade uti en dyartad, af sönderbitna växtrester och bruna mullämnegyttringar bestå- 

 ende, och derföre äfven här af djurträck bildad hufvudmassa, samt innehållande ett vida 

 ringare antal lemningar af Diatomeer och lägre djurarter. De uppstå i vattenbassiner, der 

 ytan hunnit bekläda sig med ett täcke af vattenväxter. 



Torfbildningen skiljer sig sålunda, från så väl gyttje- som dybildningen, förnämligast 

 deruti, att den innesluter delar af växter eller hela sådana, hvilka uppväxt på stället, 

 men icke blifvit söndergnagda, utan i mer eller mindre helt tillstånd deri blifvit bevarade; 

 dessa växter äro äfvenledes sådana arter, som mer eller mindre uppstiga öfver vattnets 

 yta, och skilja sig äfven deri väsendtligen från dybildningens växtarter, hvilka blott upp- 

 stiga till ytan och der förtäras af insekter in. m. Torfbildningens växtarter växa i all- 

 mänhet sällskapligt, i tätt slutna bestånd, som lemna föga mellanrum, under det att dy- 

 bildningens växtarter, hvilka likväl, såsom jag förut nämnt, endast visa sig i dess sednaste 

 stadium, väl äfven uppträda sällskapligt, men lemna stora mellanrum för det rika djur- 

 lifvet, hvilket i torfvegetationen alltmera undantränges. 



Såsom exempel å torfbildningens växtarter vill jag blott anföra Phragmites, Scirpus 

 lacustris, Typha-arterna , Butomus, Iris pseudacorus, Sparganium ramosum, Sp. simplex m. 

 fl., vidare de stora Carex-arterna : C. acuta, C. prolixa, C. riparia, C. stricta m. fl., och 

 de egentliga skogstorfväxterna Sphagnum-arterna, några Hypna och flera andra moss- 

 arter, jemte de dem åtföljande öfriga bekanta växtarterna. 



Såsom upplysande för dyväxterna torde jag blott behöfva påpeka de allmänna karak- 

 terer, som följande växter erbjuda, nemligen Nymphasa, Nuphar, Polygonum amphibium, 

 Potamogeton-arterna, Myriophyllum, Batrachia m. fl. 



Torfbildning uppstår icke förr än på så grundt vatten, att hela vattnets yta kan 

 mer eller mindre fullständigt betäckas af växter. Den föregås merendels af dy- eller 

 gyttjebildning, men kan äfven, såsom i skogsmossar, någon gång uppstå utan sådan for- 

 beredelse ») . Under det att gyttja och dy redan bildas på inånga famnars djup, börjar 



') Härom se bland andra äfven "Beskrifning öfver Wedbo härad i Småland, af Alfvin", ehuru en och annan deri 

 yttrad åsigt icke torde vara fullt rigtig. 



