NUTIDENS KOPROGEKA BILDNINGAR. 27 



den egentliga torfbildningen först inställa sig då vattendjupet ej år större än 3 — 4 fot, 

 och blir först rätt kraftig vid 1 — 2 fots vatten. Under torfbildningen uppstiga växtar- 

 terna mer eller mindre högt öfver vattnets yta, en del af växten fortares visserligen af 

 vattendjuren och insekterna, men rötterna, vanligen af tågiga och med tufviga rötter 

 försedda arter, och en del af de bortdöende stjelkarne och bladen nedsänkas eller ned- 

 dragas tid efter annan allt mera under vattenytan, öfverväxas af nya generationer, och 

 de bortdöende genomträngas af det omgifvande brunfärgade, med djurträck och mulläm- 

 nen mer eller mindre belastade vattnet, ända till dess att torfbassinen är uppfylld i jemn- 

 höjd med vattnets nivå. Härefter kan äfven, såsom det är fallet med de s. k. "Hochmoo- 

 ren", hvilket vi skulle föreslå att öfversätta med "Höjmossar", om torfvegetationen utgöres af 

 sådana växter, som genom kapillaritet kunna uppsuga och qvarhålla vattnet, torfbildnin- 

 gen fortgå äfven flera fot öfver omgifvande vattenrändernas yta. Öfverallt i skogsbyg- 

 derna finner man ännu fortgående exempel håra. 



Betraktas torfbildningens beskaffenhet och beståndsdelar efter den begränsning jag 

 här sökt lemna, samt jemföras dermed de olika, och i många afseenden vexlande, till ut- 

 vecklingssätt mer eller mindre framskridna lokaliteter, der sådana bildningar försiggå, så 

 torde man med tydlighet kunna fatta hela den historiska gången af detta märkvärdiga 

 och nyttiga materials bildning. 



Efter hvad jag redan vid gyttje- och dybildningarna angifvit, är äfvenledes torfbild- 

 ningen icke annat än en efter dem fortsatt vidare utveckling af samma material, eller en 

 bassinutfyllning af djurträck, blandad med större eller mindre mängd bortdöende växt- 

 och djurorganismer, af hvilka i torfbildningen växtresterna, genom växtlifvets öfverhand- 

 tagande, mer och mindre fullständigt förtränga och utestänga djur- och växtlifvets lägsta 

 organismer, nernligen Krustaceerna, Infusorierna och Diatomeerna. Derigenom är torfbild- 

 ningen icke heller på annat sätt skarpt skilj d hvarken i den fria naturen eller vid den 

 kemiska granskningen från de förutnämnda bildningarna, ehuru deras från hvarandra 

 längst stående länkar kunna visa sig ytterst olika. Sålunda finnas de undre torflagrens 

 blandningsdelar vara alldeles enahanda med dylagrens öfra, men båda bildningarna skilja 

 sig från hvarandra alltmera, ju mera aflägse (högre upp eller längre ned) från deras sam- 

 manstötande delar man insamlar profven, eller ju mera hvarderas bildningsprocess fram- 

 skridit. 



Torfven har derföre äfvenledes icke alltid samma konstituerande beståndsdelar, utan 

 dess växtarter*) vexla från början allt framgent, likväl i en viss ordning, beroende af 

 yttre omständigheter. Och då torfbildningen likasom gyttje- och dybildningarna ännu 

 oupphörligen i alla olika stadier fortgår, så kan man när som helst genom noggrannare 

 studium följa dessa särskilda konstituenters utbildningsföljd. 



Äfven här kan man, ehuruväl till och ined flera årtionden knappast äro tillräckliga, 

 genom experiinenter öfvertyga sig om och studera detta förlopp, nernligen genom iaktta- 

 gande af de för odling aftappade eller utgräfda sjöarnas frivilliga igenväxning och utfyl- 

 lande med växter och torfmaterial. 



") Då min afsigt icke varit att framställa den i växtgeografiskt hänseende vid torf och öfriga bildningarna vig- 

 tiga följden af alla de särskilda växtarter, som tid efter annan uppfylla jordytans vattenfyllda fördjupningar, 

 har jag här förbigått alla detaljer i detta hänseende, och inskränkt mig att anföra endast dem som kunna, 

 likt de ledande fossilierna i öfriga jordlagren, tjena till hjelp och ledning för bestämningen af de särskilda 

 lagren och de olika torfarternas och dyarternas m. fl. olika skikter och variationer. 



