NUTIDENS KOPROGENA BILDNINGAR. 35 



notia*, Naviculae, Tabularia3, Gemphonema? och Melosira? m. fl., men här förekomma der- 

 jemte många arter, hvilka jag dels alldeles icke träffat någonstädes lefvande, såsom Cam- 

 pylodiscus clypeus och några Eunotia? *), dels äfven sådana, hvilka numera hafva en helt 

 olika fördelning. De tyckas dock alla vara sötvattensformer, men af arter som äro främ- 

 mande för närvarande tids naturförhållanden. Det har icke lyckats mig hvarken på olika 

 djup vid stränderna af insjöarne, eller i deras djupare håligheter, träffa någon ännu fort- 

 gående gyttjesamling af lika beskaffenhet med den under torfven befintliga. Forchhammer 

 och Steenstrup hafva kallat detta lager torfmossarnes "Kisellag" **). Vaupell har nära nog 

 förbisett detsamma och det af följande orsak: Uti smärre sjöar med färglöst klart vatten 

 bildas så ringa qvantiteter af gyttja, att den icke utan särdeles uppmärksamhet kan iakt- 

 tagas. Der åter smärre bäckar eller floder föra fint lerslamm uti bassinerna, bildas icke 

 heller någon med egendomligt utseende utmärkt gyttja, ej heller der Tuffkalk eller Bleke 

 afsätter sig samtidigt med de gyttjeartade delarne. Men i hvarje torfmosse, särdeles der 

 icke vattenströmmar eller åar inmynnat i närheten, träffas alltid, på gränsen mellan san- 

 den eller leran i bottnen och det följande dylagret, en rand af gyttja, ofta ej mer än 

 några linier eller några tum, men tillräckligen tydlig för konstaterandet af analogien med 

 sjöbottnens beskaffenhet. Uti afstängda bassiner och vikar af torfmossarne, sa väl som i 

 våra nuvarande insjöars med torf igenfyllda stränder, fortsättas dock samma gyttjelager, 

 och uppnå der ofta 6 — 8 — 10 — 12 decimaltums mägtighet. Der man vid torfmossarnes 

 undersökning icke särskildt gifvit akt på dessa omständigheter, kan man lätteligen förbise 

 det ofta nog omärkliga gyttjelagret. 



Att dessa torfmossarnes gyttjelager äro med hvarandra alldeles identiska, och att 

 de med gyttjelagren i våra insjöar bilda en ännu fortgående skiktbildning, har jag flere- 

 städes vid härvarande sjöars stränder kunnat iakttaga. Tvenne här i närheten belägne 

 sjöar, Hunn och Tisnaren (i Skedvi socken), hafva flera vikar, hvilka numera äro igen- 

 grundade och öfverväxta med torf, eller bilda en långgrund torfstrand, som under de 

 sednare årens (1857 — 58 — 59) låga vattenstånd legat blottad under höst och vinter. Deri- 

 genom har man kunnat upphemta torf och dy till åkerförbättringar, och den gyttja man 

 dervid anträffat på torfstrandens botten, har varit alldeles af enahanda beskaffenhet med 

 dylik gyttja från torfmossar i närheten och från dylika i Södermanland , Westmanland 

 och Upland. Dessa gyttjelager kunna äfven följas utefter sjöarnes botten, utgående un- 

 der torflagret och der sammanhängande med närvarande tids gyttjelager, ehuru detta är 

 bildadt af några olika arter Diatomeer och andra olika mikroskopiska beståndsdelar. 

 Jag har dock icke lyckats träffa Torfgyttja aflagracl direkte under den närvarande tidens 

 gyttjelager. 



Emellertid visar detta resultat, att med all visshet våra djupare sjöar, der icke 

 sand och lera tillströmmat från floder och åar, ända från torfbildningens äldsta tider, bi- 

 behållit sitt klara rena vatten, och att många århundraden — kanske många årtusenden — 



*) Då jag icke varit i tillfälle att med fullt säkra typer jemföra mängden af mina bestämningar å dessa lägre 

 djurarter, har jag härstädes i allmänhet uteslutit uppgifterna om de särskilda arterna. 



") Sedan detta är nedskrifvet har jag haft tillfälle att genomse Prof. Eiirenbergs Mikrogeologi, hvarest en stor 

 myckenhet mikroskopiska subjekter af så väl torf, som gyttja och mullarter äro aftecknade, och hvarefter jag, 

 om omständigheterna det medgifvit, hade bort göra åtskilliga förändringar i denna uppsats. Eiirenbergs In- 

 fusorienerde och Kiselguhr äro i allmänhet identiska med hvad jag kallat gyttja. 



