38 H. v. POST, 



På detta sätt nedfalla vid uppdämningar ännu i dag stora kraftiga så väl björkar som 

 tallar och granar äfven i dessa trakter, och någon rimligare förslagsmening har jag der- 

 öfver icke kunnat utleta. 



Hvad åter de undersänkta skogarne eller stubbar af tall och gran beträffar, hvilka ofta 

 i två till tre hvarf träffas of van på hvarandra vid kanterna af så väl våra sjöar, som ock 

 i torfmossarnes grundare strandkanter, vill jag här anföra några fakta, från hvilka slut- 

 satser låta härleda sig, hvilkas vidare pröfvande å andra ställen icke torde uteblifva. 

 Bland sådana som i våra dagar blifvit förorsakade af bekanta orsaker vill jag nämna föl- 

 jande. Vid Häfla jernbruk uti Skedvi socken uppdämdes år 1828, för anläggning af några 

 nya hammare, en mindre sjö, Vagnaren, något öfver tre fot. Dervid blef en låg med 

 barrskog beväxt torfmark försatt under ständigt vatten. Träden utdogo, afhöggos vinter- 

 tiden och bortfördes, och deras stubbar stå nu större delen af åren under vatten, och 

 visa allt mera antydning till samma taggiga former, som torfmossarnes stubbar ega, och 

 hvilka former sålunda orsakas af vattnets mekaniska gnidning, i förening med trädets olika 

 hårdhet i vissa stycken. 



Uti Djulö-sjön, i St. Malms socken af Södermanland, förekommer på vestra och syd- 

 vestra stranden af sjön en mindre torfmosse, och utmed denna en långgrund torfstrand, 

 från hvilkens botten vid lågt vattenstånd en stor myckenhet taggiga tallstubbar med top- 

 parne uppstiger öfver vattnets nuvarande yta. Understundom kan man äfven under dessa 

 stubbar upptäcka ännu ett lager af stubbar, hvilka sålunda uppväxt på en botten vida 

 lägre än de öfriga stubbarnes, och ungefärligen 6 fot under närvarande tids lägsta vatten- 

 yta. Då nu denna sjö är hålldamm för Forssjö bruk, är det ganska troligt, att innan 

 den dertill blef använd, sjöns vattenstånd varit flera alnar lägre, och att sålunda skogen 

 kunnat växa på den naturliga stranden, hvilken småningom genom torfvens tillväxt, och 

 vidare genom nedanföre anförda variationer i vattenståndets höjd, tillåtit ännu en gene- 

 ration af träd att uppväxa. 



Utmed stranden af en mindre sjö, Onsjön i Skedvi socken af Östergötland, förekomma 

 likaledes två till tre hvarf af tallstubbar öfver en gammal gyttjebotten, som innehåller 

 Campylodiscus clypeus m. fl. numera försvunna arter, och ligger omkring sex fot under 

 närvarande tids medelvattennivå. För omkring femtio år sedan blef denna sjö medelst en 

 graf aftappad, och vattnets yta sänkt minst tre till fyra fot, hvilket af strändernas be- 

 skaffenhet lätt kan utrönas, och h varigenom torfmarken och dessa stubbar återkommit i 

 dagen. På slutet af 1700-talet fanns dock härstädes en mindre qvarn, för hvilken den 

 nämnda sjön var hålldamm, och det är derföre icke osannolikt, att äfven här förstörelsen 

 af den yngsta generationen eller generationerna orsakats, af uppdämningar gjorda för längre 

 eller kortare tid tillbaka. 



Dylika undervattensskogar förekomina nästan i alla torfmossar inom Skedvi socken 

 och i oingifvande socknar. Jag vill dock inskränka mig att blott anföra ännu ett exem- 

 pel, nemligen från en torfstrand omkring en liten skogssjö, Mögsjögölen, invid Reijmyre 

 bruk. Afven här är vattenståndet sedan äldre tider betydligt sänkt, så att man kan 

 skönja det på stränderna hafva varit sex till åtta fot öfver närvarande tids vattenhöjd. 

 Men lika tydligt är äfven, och bestyrkes ytterligare genom ännu fortvarande traditioner, 

 att dessa sänkningar åstadkommits genom menniskohand, och att många af de nuvarande 

 torfmossarne och skogssjöarne för 60, 80, 100 år tillbaka varit grunda sjöar eller egentliga 



