NUTIDENS KOPROGENA BILDNINGAR. 39 



s. k. träsk. Äfven här förekomma på stränderna samlingar af tallstubbar, två till tre öf- 

 ver hvarandra, hvaraf de lägsta torde med sina rötter ännu stå några få tum under den 

 nu betydligt sänkta vattennivåen och dessa sålunda hafva växt på en fast mark, som legat 

 tio till tolf fot under den högsta från fordom märkbara vattennivåen. 



Under det att man i allmänhet klagar öfver och tydligen observerar en minsk- 

 ning af vattenhållarne och vattendragen, vågar jag dock påstå, att sjöarne i skogs- 

 trakterna, der de lemnas i fred från menniskans ingripande, tvärtemot öka sin vat- 

 tenmassa och höja sin nivå allt högre, och tror, att detta förhållande torde ensamt lemna 

 förklaringen öfver dessa nersänkta skogar i allmänhet, der icke sednare tiders uppdämnin- 

 gar kunna visas hafva orsakat dem. Det är ett för alla skogstraktsbebyggare välbekant 

 förhållande, att alla mindre bäckar och flöden för hvarje år igengrunda sig, i det att 

 bottnen höjes genom nedförande af sand och grus, äfvensom större och mindre stenar 

 från afloppens sidor. Jag har under flera år, likväl der gräfning egt rum, observerat ett 

 tilltagande af omkring 1 till 2 decimaltum pr år, hvarföre tid efter annan upprensningar 

 måste vidtagas. Jag tror att häri orsaken bör sökas icke allenast till undervattenskogarne, 

 utan äfven till flera andra fenomener, hvarom här icke är tillfälle att tala. I saknad 

 af passande undersökningar till bestyrkande af här framkastade mening, vill jag endast 

 hänvisa till observationer i naturen. Alla skogssjöar, der icke menniskan haft anledning 

 att rubba vattennivåen, stå här i mellersta Sverige hela åren ända till bräddarne fyllda 

 med vatten; likaså fann jag förhållandet vara i norra Westmanlands skogstrakter, äfven- 

 som med fjellsjöarne och de mindre skogskärnarne i nordliga Dalarne. Skogen växer här 

 ända ned till vattenbrynet, ofta stå rötter och stubbar ombäddade med torf och mossa, 

 och det erfordrades blott ett tillfälligt jordras vid sjöns aflopp, som höjde dess spegel 

 några få tum, för att samma förhållande skulle inträffa, som vi nu observera i våra torf- 

 mossars bäddar, den dödade skogen skulle af röta förtäras vid vattenbrynet, stammarne 

 omkullfalla och förmultna eller qvarligga såsom s. k. "lågor", och, sedan en ny torfvege- 

 tation utfyllt stubbarnes mellanrum och massan konsoliderat sig och blifvit nog fast att 

 bära en tallplanta, skulle sådana åter uppväxa företrädesvis på den fastare delen öfver den 

 underliggande stubbens topp. En liten skogssjö i närheten af Reijmyra, Bårsjön, h vilken 

 likväl icke varit alldeles orubbad till sin vattennivå, har lemnat mig tillfälle till vigtiga 

 studier för denna förslagsmening, hvilkens fullständiga utveckling jag måste tills vidare 

 förbigå. 



Vid de två här omnämnda sjöarne inom Skedvi socken ligga de undersänkta träd- 

 stubbarne endast på norra och nordostliga stranden och saknas på de södra och sydvest- 

 liga. Men då dessa sednare stränder här äro mera tvärbranta och vattenstranden djupare, 

 så torde förhållandet vara rent af tillfälligt, Skulle åter äfven på andra trakter de under- 

 sänkta skogarne befinnas inskränkta till några vissa väderstreck, så måste man antaga 

 betydliga nivåförändringar i landets läge, hvilket likväl, efter hvad jag hitintills erfarit, 

 icke varit af nöden. 



Alla omständigheter vid torfmossarne och de mindre sjöarne visa dock ovedersägligt, 

 att deras vattennivå i de äldsta tiderna varit vida lägre än för närvarande, och att deras 

 vattenyta från de äldsta tiderna höjt sig, till dess i våra sednare århundraden kulturen 

 orsakat en allmän sänkning. 



