NUTIDENS KOPROGENA BILDNINGAR. 47 



ämnena undergått förvandling, och af den mängd salmiak, som erhölls härvid i vatten- 

 extraktet, är tydligt, att företrädesvis de qväfvehaltiga beståndsdelarne måst tillsätta sin 

 tillvaro i första stadiet af förmultningen. 



Troligt är häraf, ehuru, såsom synes, ämnet behöfver vida fullständigare utred- 

 ning, att vid växtämnenas förmultning, äfvensom vid de troligen ännu qväfverikare insek- 

 ternas och lägre djurarternas exkrementers sönderdelning, genast vid fuklig eller våt vä- 

 derlek, de deruti befintliga qväfvehaltiga beståndsdelarne omsätta sina beståndsdelar, och 

 just på närmaste växtdelars bekostnad, så att, redan till en stor del inom växternas eller 

 växtdelarnes och djurträckens yta, mullsyrade salter af alkalier och ammoniak uppstå. 

 De ännu oförvandlade, lösliga organiska ämnen, som med detta bruna vatten afgå, fortfara 

 troligen vidare att sönderdelas, emedan man lätteligen kan öfvertyga sig om att dessa 

 vattenextrakter ständigt, vare sig i slutna eller öppna kärl, ytterligare mörkna och slutli- 

 gen afsätta mullartadt grummel och flockor deraf. 



Det bruna vatten, som derföre afdroppar eller utsippar från de förmultnande växt- 

 ämnena, nedfaller nu på jordytan och insuges antingen af de ligninartade växtåterstoderna, 

 och afsätter deruti en del af sitt mullartade innehåll; eller neddrages i jordytans sand- 

 och lerlagcr och undergår der andra omsättningar; eller, och särdeles de tider marken är 

 frusen eller genoindränkt med väta, uppsamlas i håligheter i skogar och marker, der det 

 då framstår såsom brunt skogsvatten; eller slutligen fortsätter sin väg genom bäckarne till 

 dysjöarne och skogsmossarne, der de bruna mullartade ämnena återfinnas såsom en af 

 dessa bassiners företrädesvis utmärkande sedimenter, hvilkas uppkomstsätt för öfrigt jag i 

 det föregående redan omhandlat, och hvilkas ännu icke fällda delar innehållas uti kärrens 

 och torfmossarnes bruna vatten. 



Men så väl den efter med syror från mullsyrorna befriade vätskan, som ock den 

 efter behandling med alkalier återstående, innehåller derjemte källsyra och troligen äfven 

 Källsattssyra i form af salter och till icke ringa qvantiteter. Sättes till dessa lösningar, 

 efter föregående mättning med alkali, jernchlorid eller alunlösning, så fälles största mäng- 

 den deraf i förening med jernoxiden eller lerjorden, såsom ett flockigt, brunt salt, och 

 vätskan är nu i det närmaste klar och färglös. 



Troligen utfällas i naturen de bruna skogsvattnens källsyror på ett likartadt sätt; 

 det torde äfven böra anmärkas, att detta i torfbassinerna och dysjöarne befintliga bruna 

 vatten icke allenast reagerar för fri syra, utan äfven att, om det blandas med en alkalisk 

 eller på annat sätt erhållen mullsyrelösning, mullsyrefällningar uppstå; och att vidare, så- 

 som nedanföre angifves, genom jern- och lerjordssalter, äfvensom redan efter längre tids 

 utsättning för fria luften, dylika fällningar uppstå. 



För att i någon mån med experimenter understödja dessa observerade fakta, har jag 

 för flere år sedan (1855) utfört en, likväl ytterst ofullständig, undersökning å dylikt "brunt 

 skogsvatten", vårtiden samladt i regnvattenhålor från en barrskog här vid Reijmyra; 980,5 

 gram deraf afdunstades till torrhet och lemnade en torr brun återstod, vägande 0,06 gram. 



Deraf voro Organiska ämnen genom förbränning 0,032. 



Oorganiska ämnen af hvitgrå färg 0,028. 



Af dessa 0,028 voro 0,011 Jernoxid och Kiselsyra. 



0.008 Kalkjord, samt dessutom spår af Talkjord och tydliga reak- 

 tioner af Alkali och Svafvelsyra. 



