50 H. v. POST, 



studerade omständigheter, såsom jag förut anfört, men inblandade i myllan går deras för- 

 vandling ytterst långsamt, och vida långsammare än de gröna och saftigare växtdelarne, 

 som redan inom ett eller ett par år upplösas och under våra ögon försvinna. 



Utan att särdeles ingå i undersökningar öfver fönnultningsprocessen af de särskilda 

 växtämnena, såsom Cellulosa, Stärkelse, Gummi, Socker, Chlorophyll, Protein-ämnena o. s. v. 

 och de kombinerade omständigheter, under hvilka mullsyrorna i den fria naturen uppstå, 

 anser jag mig icke böra försöka några slutledningar öfver uppkomsten af de mullartade 

 ämnena derstädes; men genom observationer af eljest bekanta förhållanden har jag trott 

 mig finna, att i allmänhet qvantiteten mullsyror och hastigheten, hvarefter dessa i de sär- 

 skilda växtdelarne uppstå, synes stå i förhållande till dessa delars mer eller mindre qväfvehalt, 

 ehuru äfven, såsom bekant, många andra omständigheter dessutom tydligen derpå inverka. 

 Emellertid finnes snart, att de träartade växtdelarne (med ringa qväfvehalt) lemna ringa 

 portioner mullsyror, under det blad och örter lemna mera, och de på qväfvehaltiga ämnen 

 rika frön och proteinartade delarne, och derföre äfven djurämnena och djurens träck, ännu 

 mera. Så äfven med hastigheten, ehuru vissa väfnader, såsom hår, horn och insekternas 

 .skaldelar (chitin) dervid göra undantag och hvilka i myllan endast ytterst långsamt synas 

 kunna förtäras. 



Dä nu de i myllan befintliga lignin och cellulosa resterna samt äfven djurresterna, 

 efter hvad direkta observationer synas angifva, endast ytterst långsanit och i ringa qvan- 

 titetcr kunna afgifva något af sina mullartade beståndsdelar åt regnvattnen, så synes upp- 

 komsten af dessa beståndsdelar till den vida öfvervägande andelen bero af eller härflyta 

 frän den jordytan beklädande vegetationen, dess beskaffenhet och rikedom och på mängden 

 af de der årligen affallande, bortvissnande och fönnultnade växtdelarne. Deraf kan man 

 äfven lätt inse, hvarföre den på berghällar och i bergens små fördjupningar bildade 

 mylla, ehuru utsatt för så väl regnets som luftens både kemiska och mekaniska inflytan- 

 den, dock kan i hela århundraden bevaras, såsom man kan se på slättens bergkullar, der 

 ännu barrskogsmylla mångenstädes ligger bevarad, ehuru på århundradet och mera ingen 

 barrskog funnits i närheten, äfvensom huruledes de tunna, långsamt växande lafvarne 

 kunna gömma under sina blad stora förråder af mylla, under det att ringa andelar af 

 förmultningsbara ämnen der tillkomma. 



I slättländer med ett sparsamt eller ringa vegetationstäcke bildas derföre, om 

 också ett någorlunda mägtigt lager af mylla, genom djurverldens och särdeles insekternas 

 tillhjelp, förefinnes, dock högst ringa qvantiteter brunfärgadt vatten, och i följd deraf 

 saknas der äfvenledes dysjöar eller bassiner med sig nybildande torf. Der åter, på dessa 

 slättrakter, dessa dysjöar och torf bassiner förefinnas, härröra deras bildningstid från ett 

 tidskifte, under hvilket en rik vegetation herrskat på de omgifvande stränderna, hvarom 

 äfven sjelfva torflagren bära rikliga bevis. På ett likartadt sätt fortfara troligen i flera 

 århundraden trakter, som varit betäckta med skogar, och derföre betäckta äfven med 

 djup mylla, såsom t, ex. Smålands högland, att afgifva brunfärgadt skogsvatten, och 

 att fortfarande bilda torf- och dylager, sä länge icke vegetationen uppbrännes eller bort- 

 föres; men der, såsom i de odlade trakterna, gräs och säd bortföras från markerna och 

 förvandlas till kött eller saluprodukter, eller till ringa gödselåterstoder, under det att 

 mesta delen antingen förbrännes inom djurorganismen till kolsyra eller utsprides på de 



