NUTIDENS KOPROGENA BILDNINGAR. 55 



haltiga ämnen undergå sönclerdelning, der upplöses och försvinner myllan hastigt, så- 

 som myllan i gödselstackar och på åkerfälten. Af stort intresse vore att erhålla en nog- 

 grann kemisk utredning öfver detta mullämnenas och myllans upplösningsförlopp. 



Det skulle äfvenledes vara af stort intresse att känna hvilken tid som åtgår på de olika 

 lokaliteterna för bildandet af dessa myll-lager; af hvilka vegetations-arter den företrädesvis 

 och i mängd bildas; ty äfven häruti förefalla bekanta anomalier, såsom t. ex. att efter 

 björkskogarne endast ringa mylla samlas på marken, under det att aspen lemnar inom kort 

 mägtiga upplag. 



Formen och beskaffenheten af myllans lager äro i allmänhet bekanta såsom uto-ö- 

 rande en betäckning af merendels ett par tums (dock mer eller mindre med sand blandad) 

 mägtighet öfver ytan af närvarande tids, med vegetation beklädda, marker. Öfver ber- 

 gens kala yta och sandiga hedar blir lagret nästan försvinnande, på flygsanden å sjöarnes 

 och de större flodernas för vågsvall utsatta stränder, m. fl. ställen alldeles upphörande, 

 och tilltagande i mägtighet i skogarnes skydd och närhet, der ofta upplag af en fot och 

 något deröfver kunna träffas, men hvilket i våra trakter dock synes vara maximum. I den 

 fria naturen synes derföre myllans mägtighet i allmänhet bestämmas af vegetationens rike- 

 dom och varaktighet. Men äfven der skogar från äldsta kända traditioner fortvarat, äro 

 ej upplagen hos oss betydligt mägtigare. Deremot träffas i bergsprickor och urhålkningar 

 uti bergen mullartade lager, hvilkas nedre delar troligen äro samtidigt bildade med den 

 första i våra trakter uppståndna vegetationen och derföre i hög grad förtjent af uppmärk- 

 samhet. Jag har i sednare åren likväl ej träffat lämpliga lokaliteter för insamling och 

 undersökning häraf. 



I närheten af städer, byar och gårdar tilltager derjemte i allmänhet lagret af mylla, 

 men att döma efter öfvergifna byggnadsplatser i våra trakter, synes denna mylla efter 

 några få årtionden nästan alldeles försvinna, jemte de växter, som äfven der några år- 

 tionden bibehålla sig. 



På de fuktiga och våtare ställena bildas dock mägtigare, mylla liknande upplag, 

 men dessa tillhöra de torfartade lagren och dyarterna, såsom med mikroskopet skönjes, 

 ehuru de, urtorkade, alldeles icke till det yttre skilja sig från myllornas utseende och 

 karakterer. 



För att kunna jemföra myllornas sammansättning i kemiskt hänseende med de förut 

 anförda torf-, dy- och gyttjelagren, har jag utfört tvenne, med de å dessa likartadt verk- 

 ställda, analyser; men h varvid jag icke ansett nödigt till analysen medtaga de gröfre, dels 

 friska, dels halfförmultnade, icke sönderdelade resterna efter växterna, utan äro dessa 

 genom en sikt af 2,0 m.m. hål frånskiljda; en ringa del sådana kunna dock icke hindras 

 medfölja. 



I. Löf skogsmylla, från Kråkholmarne nära Köping i VVestmanland: Lundar af ek, alm, 



lind ni. fl. med en utmärkt rik och frodig vegetation. 

 II. Fältmylla, från en sandås vid Reijmyra i Skedvi socken i Östergöthland, långt 

 aflägsen från skogsmarker, och midt på ett gammalt gärde, der på ett eller 

 par århundraden icke annan vegetation herrskat. 



För att lemna en åskådlig öfversigt af hela det insamlade materialets sammansätt- 

 ning, såsom det af mig intagits och behandlats för undersökning, har jag här lemnat en 

 sammanställning öfver hvardera af de med förstoringsglas urskiljbara och ungefärligen 



