OM ARISTOTELIS DJURARTER. 5 



nära Lesbos; men efter någon tid reste han derifrån till Athén, för att höra Plato. Han 

 tyckes hafva begifvit sig till Athén kort efter Platos återkomst från sitt andra besök i 

 Syracusa, år 367 eller 366. Men då denne snart åter (sannolikt 365) för tredje gången 

 begaf sig till Syracusa, hvarest han tyckes hafva blifvit uppehållen ett par års tid, torde 

 Aristoteles hafva fortsatt att begagna undervisningen i Academia, som då förestods af 

 Heraclides, och han torde hafva fortfarit derined några år efter Platos återkomst. 

 Dock måste han tämligen snart hafva börjat att sjelf undervisa, först i vältalighetskonsten, 

 och troligtvis äfven i andra ämnen; ty då Alexander föddes, 356 f. C. f., hade han redan 

 vunnit så stor ryktbarhet, att Piiilippus, kort derefter, i ett ofta afskrifvet, högst smick- 

 rande bref, ålade honom att framdeles blifva sin sons lärare och att göra honom till en 

 stor Konung. Det berättas äfven att Aristoteles länge förestod sin skola, samtidigt med 

 Plato, som fortfor att undervisa i sin, ända till sin död, 347 f. C. f. 



Från sin första ankomst till Athén (367 eller 366) vistades Aristoteles där 20 år. 

 Men kort efter Platos död, då Athenienserne råkat i krig med Piiilippus (347 eller -6) 

 måste han lemna denna stad, i anledning af sina förut nämnda förbindelser med Maeedo- 

 nien och dess konungahus. Han begaf sig då åter till Atarnea, hvarest hans vän Her- 

 mias nu var herrskare. Men sedan denne, någon tid derefter, blifvit mördad på befall- 

 ning af Artaxerxes III Ocnus i Persien, skall Aristoteles hafva uppehållit sig något i 

 Mitylene på den närbelägna ön Lesbos, h varifrån han snart, 343 f. C. f., kallades af 

 Philippus, för att öfvertaga hans sons handledning. Aristoteles var då 42 år gammal 

 och Alexander 13. 



I Macedonien vistades han nu 8 år (till 335), eller ett år efter Philippi död, hvar- 

 efter han åter begaf sig till Athén, där han qvarblef 11 år. Det lärer hufvudsakligen 

 hafva varit under denna tid, som den peripatetiska skolan uppblomstrade, ehuru den väl 

 både kunnat vara börjad och fått sitt namn under hans första vistande i Athén. Men 

 efter Alexanders död, 324, anfölls han, för sin tillgifvenhet till Macedoniska konunga- 

 huset, af de Atheniensiska patrioterna, som nu åter började tänka på frihet för Grekland, 

 och på Athéns, i detta fall sannolika öfvervälde därstädes; samt, på samma gång, af 

 Platoniker och Sophister, som beskyllde honom för gudsförsmädelse; h vårföre han, 323 

 f. C. f. , begaf sig undan och nedsatte sig i Chalcis på Euboea, hvarest han bodde nära 

 2 ar, och skall hafya fortsatt att undervisa ända till sin död, 322 år f. C. f. 



Fortsättningen af hans skola qvarblef i Athén under hans lärjunges, Theophrasti 

 Eresii ledning, och fortfor där med stort anseende öfver 300 år; men Aristoteles sjelf, 

 som var född i Macedonien, ehuru af Grekisk slägt, och lefdc under början af Greklands 

 beroende af detta land, kan anses utgöra ett lysande slut på Greklands gyllene litterära 

 tidsålder. Alla de öfrige störste författarne lefde före honom; efter honom följa nästan blott 

 namn af lägre rang och mest kringspridda i andra länder: Alexandria, Sicilien, Rom etc. 



Från ungdomen till sin död har Aristoteles oafbrutet varit sysselsatt med veten- 

 skapernas inhemtande, utvidgande och meddelande åt andra. Han tyckes hafva tillegnat 

 sig nästan allt sin tids vetande, ända till enskiltheterna; men han synes hafva gjort sig 

 denna möda, ej så mycket för att lära känna sjelfva dessa enskiltheter, som mera derföre, 

 att han var filosof, hvars hufvudsakliga föremål var att söka ett sammanhang mellan 



