OM AKISTOTELIS DJURARTER. 7 



cedoniska hofvet, men andra anse det vara skrifvet före hans vistande därstädes. Isyn- 

 nerhet har Sträck framställt den sednare meningen på den grund, att inga spår till un- 

 derrättelser finnas deruti från det Persiska fälttåget. Vi skola något närmare skärskåda 

 denna fråga. Af den betydliga olikheten i stil och behandlingssätt uti olika delar af ar- 

 betet, tyckes man med visshet kunna sluta, att det hufvudsakliga deraf (böckerna 1 — 7 

 och en del af 8) blifvit skrifvet först, och sannolikt vid hans uppträdande såsom lärare i 

 naturalhistorien , under hans första, 20-åriga vistande i Athén. Uti denna första upprän- 

 ning, som redan varit en allmän framställning af djurens lif och organisation, synas til- 

 läggen, om de såsom exempel anförda djurens naturalhistoria, ursprungligen hafva varit 

 mindre betydliga; men ju längre arbetet fortgått, desto mera har varit att säga om dju- 

 ren, i anledning af deras fortplantning, föda och instinkter, och desto tydligare har be- 

 hofvet af en speciell djurhistoria framstått, h vårföre underrättelserna om de enskilta ar- 

 ternas historia blifvit både utförligare och talrikare. Isynnerhet röjes detta i hälften af 

 5:te och 6:te böckerna samt i hela den 9:de. Dessa alla hafva en helt annan beskaffenhet 

 än arbetets öfriga delar. De speciella afhandlingarna blifva här fullkomligt öfvervägande 

 eller ensamma, samt bättre, redigare och lärorikare. — Denna förändring synes mig i 5:te 

 och 6:te böckerna härröra af en omarbetning som blifvit företagen betydligen sednare, 

 efter talrika upplysningar som blifvit hopsamlade med den ökade insigt^,. hvilken varit en 

 följd af den föregående skriftliga sammanfattningen. Dessa böcker äro betydligen längre 

 än alla de öfriga, och den 9:de, som tydligen är sist skrifven och innehåller tillägg och 

 rättelser till alla de öfriga, är längst af alla, och betydligen afvikande från den ursprung- 

 liga bearbetningen. Men äfven denna är dock till formen bildad efter de öfriga, så att 

 hon utgör en slags fortsättning af det allmänna fysiologiska systemet. Från perioden näst 

 före, eller äfven under och efter denna omarbetning, härleda sig utan tvifvel ett stort 

 antal tillägg, som finnas instuckna i de öfriga böckerna och som ofta strida emot förut 

 lemnade uppgifter samt dels bestå af kortare notiser från de sednare åren *), dels äro 

 utförligare och innehålla anatomi eller lefnadshistoria af hvarjehanda djur. Dessa större 

 tillägg stå ofta liksom isolerade från den öfriga texten och skilja sig derifrån både genom 

 innehållet och stilen. Såsom exempel härpå kunna anföras afhandlingen om Aporna (II, 

 kap. 5), om Kameleonten (II, 7), om Iynx (II, 8) och många flera. — De sista uppgif- 

 terna om Bonasus (IX, 32) tyckas kunna härleda sig från förfrs sednare vistande i Mace- 

 donien vid Philippi hof och äro tydligen inhemtade af jägares berättelser; de föregående 

 (i 2:dra boken) torde förskrifva sig från hvad han hört eller sett i samma land såsom 

 yngling. Likaledes tyckas berättelserna om Lejonet (Mammalia n:o 17) härröra från dessa 

 två olika tider. Uppgifterna om Elefanten skulle visserligen till en del kunna härleda sig 

 från tiden näst efter Alexanders Indiska fälttåg (328 — 326 f. C. f.) liksom de om Bactri- 

 anska Kamelen från det Bactriska fälttåget (330 och 329); men båda torde dock snarare 

 hafva kommit från Persiska Gesandter hos Philip, eller från Greker som redan före Ale- 

 xanders regering vistats i Persien, hvarest man sannolikt haft Elefanter ända sedan Darii 

 Hystaspis indiska fälttåg, som inträffade 150 år före Aristoteles, och hvarest Bactriska 

 Kamelen måste hafva varit ganska vanlig. (Jämför det som härom säges under Elefanten, 



*) Såsom exempel, hvilka tyda på ett sednare insättande af små tillägg i den redan skrifna texten, kunna nära- 

 nas anmärkningen om tungspetsen hos Melanocoryphus (Foglar n:o 57); — anm. under Apus (Foglar n:0 

 92); — om Pyraustes (Insekter, 21 b), o. s. v. 



