16 C. J. SUNDEVALL, 



Af Foglarna anföres ett större antal namn än af någon annan djurklass, nämligen 

 175, med hvilka ungefär 150 arter tyckas vara betecknade. Det är vanligt, att dessa 

 djur äro de första som blifva någorlunda väl bekanta i hvarje land, emedan de äro de 

 lättaste att se och iakttaga. Man förvånas öfver den massa af iakttagelser som Aristo- 

 teles hunnit att hopsamla om dem; men af dessas beskaffenhet och af de talrika inblan- 

 dade fablerna synes det, att den vida största delen utgöres af sådant, som han utfrågat 

 af jägare och fogelfängare , hvilka redan dä måste hafva känt ett stort antal fogelarter. 

 Ty af många yttranden synes, att fogelfångst på den tiden varit drifven i ganska betydlig 

 skala (se t. ex. i kap. om Foglarna, n:o 2 Otus; n:o 94 Drepanis; n:o 100 Dufvan, IX, 8. 4; 

 Perdix, m. fl.). Detta synes äfven af några ställen hos Aristophanes, och i zEsopi fabler 

 omtalas ofta fogelfångst och fogelfängare, samt deribland tievrrjg (Ixeutes, en som fångar 

 med fogellim, i£og). Äfven omtalas där sångfoglar i bur, t. ex. upphängda utanför fön- 

 sterna o. s. v. — Att foglarna ej kunnat vara föremål för en mycket vidsträckt speciell 

 undersökning af Aristoteles sjelf, är lätt att förstå och märkes ofta. Så t. ex. ehuru 

 mycket som talas om Ugglorna, så namnes intet om de stora öronöppningarna; men många 

 uppgifter tyckas dock visa att han sjelf gjort flera undersökningar än man skulle kunna 

 vänta af den som sysselsatt sig med så mycket, samt att han känt ett betydligt antal arter 

 till yttre utseendet och varit road af att göra iakttagelser öfver deras lefnadssätt och bete- 

 ende, då detta ej upptagit för mycken tid. Vi beklaga blott att han lemnat så litet be- 

 sked om de flesta, att många ej kunna bestämmas. Af de föga öfver 150 fogelarter, som 

 anföras, äro 35 sådana, utmärktare eller allmänt bekanta, som omtalas af flera andra 

 författare, eller om hvilka kännedomen annars kunnat blifva genom tradition bibehållen 

 (såsom: Örn, Korp, Gråsparf, Näktergal, Dufva och andra tamfoglar, Rapphöna, Svan). 

 Nära 50 andra kunna säkert igenkännas på uppgifterna om deras utseende eller lefnads- 

 sätt. Omkring 30 äro väl till arten alldeles obestämda, men kunna dock med full säker- 

 het föras till vissa familjer eller större genera (såsom ett par af Ugglorna, flera af Hö- 

 karna o. s. v.). Omkring 20 äro blott gissningsvis bestämda, till en del blott efter nam- 

 nens betydelse (såsom n:o 34, 44-50 o. s. v.), och 23 namn återstå, hvilka ej tyckas 

 kunna med någon grad af sannolikhet bestämmas (n:o 153 och följande). Vid denna upp- 

 räkning ihågkomme man blott att namnen äro vida flera än arterna, emedan många arter 

 hafva flera namn, hvaremot äfven några af namnen innefatta flera arter. Bland de öfriga 

 djurklasserna kunna i allmänhet de flesta namnen något säkrare bestämmas. 



Under ett studium af de gamles Ornithologi lär man sig snart inse huru otillför- 

 litliga deras beskrifningar äro och huru oriktigt de uppgifva till och med färgerna och 

 deras fördelning. Detta synes bäst uti beskrifningarna af några, för öfrigt väl bestämbara 

 foglar, såsom Cyanus (n:o 73), Merops (96), Halcyon (98); färgen på näbben hos 

 Koltrasten (39) och Coracias (80), eller på hjessan hos Tyrannus (51) o. s. v. De 

 här begångna felen komma sannolikt deraf, att beskrifningen gjordes endast ur minnet, 

 efter sedda lefvande foglar. Det blir på detta sätt begripligt t. ex. att termen purpurröd 

 (phocniceus) kan brukas för högst olika, röda och gula färger, blott de äro starkt lysande. 



Af Reptilierna anföras endast 20 generiska namn, hvilka dock innefatta nästan 

 alla de genera son» förekomma i södra Europa jemte några utländska och några rent af 

 fabulösa. Arterna åtskiljas ej och det väcker uppmärksamheten, att ehuru mycket som 

 talas om "Ormen" (Ophis), så urskiljas dock ej flera arter deraf, och den allmänna Sno- 



