OM ARISTOTELIS DJURARTER: DÄGGDJUR. 31 



mera långlifvade; ofta uppnå de 14 till 15 år; men några äfven 20, såsom Ulyssis hund 

 enligt Homerus. Hunden fäller inga tänder utom dem som kallas hundtänder (xwodovras), 

 och dessa fällas vid 4 månaders ålder hos både hannar och honor . . . Men emedan blott 

 dessa två skulle fällas, så säga somliga att alls inga (ombytas); ty de påträffas svårligen; 

 andra åter, som hafva sett dessa fällas, tro att alla tänderna ombytas. De yngre hafva 

 tänderna hvita och hvassa; de äldre, svarta ocli trubbiga. 



VIII, 7. 1: Hundar och andra köttätande djur förtära ej gräs, om ej då de äro sjuka. — 

 (VIII, 8. 1, 2: hör till art. Svin, n:o 60; föres af somliga hit). — VIII, 22. 1: Hunden 

 är isynnerhet utsatt för 3:ne sjukdomar: Rabies (Xvrra), Angina och Podagra. Rabies gör 

 dem galna och alla som bli bitna få äfven rabies, utom Menniskan. Denna sjukdom dö- 

 dar . . . alla djur utom Menniskan. Äfven angina dödar hundarna och få komma sig efter 

 podagra. — VIII, 27. 4: De Egyptiske hundarne äro mindre (än de Grekiske). — VIII, 

 27. 8: ... I Cyrene födas blandningar af Hund och Varg; de Lacedemoniske äro af 

 Räf och Hund. Man säger t. o. m. att de indiske födas af Tiger och Hund (se Tigris, 

 n:o 16). 



IX, 1. 2: Molossernes jagthundar skilja sig ej från andra hundar; men de som använ- 

 das för att vakta hjordarna, öfverträffa alla andra i storlek och mod emot vilddjuren. 

 Men de som födas af Molossiska racens blandning med den Laconiska öfverträffa båda 

 dessa i mod och ihärdighet. — IX, 7. 2: Då hundar bli sjuka äta de gräs för att få krä- 

 kas; — ibid. § 4: om de besväras af mask, förtära de hvetekorn. 



Det är skada att de nämnda racerna af tama hundar, de Laconiske, Cyrenaiske och Molossiske, ej beskrif- 

 vas. Den Melitariske hunden (från Malta?), som skall hafva varit en liten knähundrace, omtalas af författaren 

 blott i förbigående på ett ställe (se art. Ictis, n:o 21) och utan all beskrifning. Men redan Aesopus omtalar, 

 2U0 år före var författare, att sådane (xuviöiec (.leXuaux) plägade föras, jämte Apor, till Athén, af skeppare. 



8. Avxoq (Lycus; lat. Lupus), Varg. I, 1. 2: är alltid vild; — ibid. 14: kraftig, 

 vild och försåtlig; — II, 3. 5: har ett os penis; — II, 12. 7: magen enkel, men ej stor; — 

 V, 2. 3: parning liksom hundens. 



VI, 17. 3: Är vildare under parningstiden, såsom de flesta rofdjur; — VI, 29. 2: 

 Paras och ynglar in. m. liksom hunden, men blott en gång om året, i början af somma- 

 ren. (Sagan om Latona, som kom till Delos i vargskapnad, namnes såsom orsak till den, 

 att alla varghonor skulle yngla inom 12 dagars tid. Äfven betviflas uppgiften att de blott 

 yngla en gång i sin lefnad). Drägtighetstiden är obekant. 



VIII, 7. 1 (liksom hunden). — VIII, 27. 4: Vargen är mindre i Egypten än i Europa 

 [Herodot uppgifver (II, 67) att Vargarna i Egypten äro föga större än Räfvar]. — VIII, 

 27. 8: hybriditet med hund, se ofvan. 



IX, 2. 5: Vargen är fiende med Åsna, Oxe och Räf. — IX; 24. 5: Vargarna omkring 



sjön Maeotis berättas vara goda vänner med fiskrarna; men då de ej få del af fångsten 



sägas de sönderrifva näten då dessa torkas på land. 



Här omtalas Vargen, (Janis lupus; men de "små, Egyptiske Vargarne" äro tydligen Schakaler, liksom näst- 

 följande djurart. 



9. Ocog (Thos). II, 12. 7: Inelfvorna likna hundens. — VI, 29. 3: Drägtighetstiden 

 såsom hundens; föder 2 till 4 blinda ungar. Thos är till utseendet stor mot svansen 

 (en ovQåf /uccxpög), men låg. Fastän fötterna äro kortare, utmärker han sig genom sin 

 hastighet . . . och hoppar långt. — IX, 2. 11: Han är ovän med Lejonet, såsom köttätande; — 



