OM ARISTOTELIS DJURARTER: DÄGGDJUR. 51 



fotade. [De voro från Parthien, och omtalas af Herodot, III, 106, såsom de störste af 

 alla Hastar]. 



Hästen, Equus caballus, omtalas här såsom isynnerhet allmän hos mellersta Asiens Nomader och Scy- 

 therna; af några yttranden synes att dessa da haft ordentliga stuterier och drifvit raceförädling. Tandvä^xlingen 

 har varit illa känd hos hästen, såsom hos alla djur, och uppätandet af efterbörden är en orimlig folksaga. Berät- 

 telsen att Hästen helst dricker grumligt vatten står tillsamman med en motsatt berättelse om Oxen (se n:o 37). 

 Men här måste författaren hafva förväxlat uppgifterna, ty det är bekant att Hästen är högst grannlaga med afse- 

 ende på vattnets renhet, men att Oxen är föga nogräknad dermed. Historien om Pygm<eerna (se VIII, 14) tyckes 

 redan dä hafva varit gammal eller allmän; men måste hafva blifvit af resande i Afrika bekräftad för Aristoteles. 

 Märkvärdigt är att hon ej tyckes förekomma hos Herodot, så vida man ej får dit räkna det som säges i den 

 ganska märkliga berättelsen, II, kap. 32, om ett småväxt negerfolk, som bodde vid en mot öster flytande flod, 

 djupt inne i Afrika, hvilken Herodot anser vara en början till Nilen, men som tyckas hafva varit Joliba eller 

 Tschadfloden. — Vid öfversättningen anmärkes att Hingsten alltid i originalet kallas häst han ne ("uTing uno^v), 

 Stoet häst hona (ÖrjXeia eller blott r t "tttioq). 



55. '0'vog (Orms; lat. Asinus), Åsna. II, 2. 5: Har svans såsom Kamelen. — II, 

 3. 11: faller tänder. — II, 11. 5: saknar gallblåsa. — III, 14. 3: Blodet är tjockt och 

 svart, såsom boskapens. — III, 16. 2: mjölken är midt emellan Stoets och Koens. — 

 Ibid. 7: Är i Epirus ej storväxt såsom andra djur. — V, 12. 7: börjar paras vid 30 må- 

 naders ålder, men de flesta äro ej fruktsamma före 3 år . . . dock har det händ t att en 

 ettårig både födt och uppfödt en unge. — V, 25. 2: Har ej löss. 



VI, 17. 10: Rening föregår såsom hos Stoet. ... — Ibid. 11: urinen är tunnare. — 

 VI. 22. 1: befruktas hastigare än Hästen. — VI, 23. 1 och följ.: De börja paras vid 30:de 

 månaden, då de fälla de första tänderna; efter 6 månader fällas de andra; de tredje och 

 fjerde på samma sätt. Dessa fjerde kallas teckentänder. Afven en ettårig hona har aflat, 

 och uppfödt ungen. Om man ej hindrar det, så plägar hon utkasta .säden, hvarföre man 

 efter parningen plägar tvinga dem genom stryk att springa. På 12:te månaden föder 

 hon 1, sällan 2 ungar. Om ett sto har blifvit befruktadt af en hingst, och sedan betäc- 

 kes af en åsna, så förstöres det förra fostret, såsom förut nämndes [i slutet af föregående 

 kapitelj; men en hingst förstör ej det foster som hon har af en åsna. — Ibid. 2: Asne- 

 honan har mjölk redan i 10:de månaden. Redan på 7:de dagen sedan hon födt emottar hon 

 ånyo hannen och blir då lättare fruktsam. Om hon ej har födt innan hon fällt tecken- 

 tänderna, så blir hon aldrig mera drägtig. Hon vill ej yngla i menniskors åsyn eller i 

 ljuset, utan i mörkret. Om hon har ynglat förr än teckentänderna föllo, så kan hon 

 fortfara dermed under hela lefnaden. Åsnan lefver mer än 30 år och honan längre än 

 hannen. Efter parning mellan häst och åsna följer vida oftare missfall, än då hvardera 

 häller sig till sitt eget slägte. Drägtighetstiden rättar sig efter fadrens slägte . . . men 

 ungen liknar mera modrens till storlek, utseende och styrka. — Ibid. 3: . . . o Honorna af så 

 väl Häst som Åsna paras ej med hannar af den andra arten, om icke Åsnan har diat 

 ett Sto. Derföre uppföder man med flit de s. k. hästdäggade (hippothelas) . . . 



VIII, 10: Åsnan lefver af växter; — VIII, 24: Angripes isynnerhet af en sjukdom, 

 kallad Rots (jutjZig)^ som börjar frånhufvudet, hvarefter ett tjockt rödaktigt slem flyter 

 ur näsborrarna . . . Åsnan tåler mindre köld, hvarföre hon ej finnes omkring Pontus och 

 i Scythien. — IX, 2: (Här uppgifves hon vara ovän med Vargen, oeh, bland foglarna, 

 med Korpen, iEgithus och Acanthis, samt med Calotus, som synes vara en ödla, h varom 

 se längre fram). 



56. OpUg (Oreus; lat. Mulus), Mulåsna, Halfåsna. I, 1. 12: är alltid tam. — 

 II, 2. 3 och 8: Har malm och hela hofvar (liksom hästen). — II, 2. 5: saknar gäll- 



