OM ARISTOTELIS DJURAKTER: DÄGGDJUR. 57 



omkring 30 år och att han är ömtålig för vintern och kölden. Han lefver omkring, men 



icke uti floderna. Han går äfven genom vattnet så långt som snabeln räcker upp öfver 



vattenytan, ty han andas genom den; men simma kan han ej mycket för sin tunga 



kropps skull. 



Aristoteles omtalar här endast den Indiska Elefanten, Elephas indicus, utan att nämna att Elefanter 

 äfven finnas i Afrika, h vilket dock redan uppgafs af Herodot (IV, 191). Af de ofta motsägande uppgifterna 

 synes, att de kommit från olika personer och vid olika tider, och det synes troligt att författaren sjelf ej sett nå- 

 gon Elefant, åtminstone medan han skref de 6 första böckerna. I 8:de boken förekomma några detaljerade under- 

 rättelser som tyckas vara erhållna i Macedonien, emedan macedoniska mått där omtalas, och man skulle kunna 

 förmoda att Philip, under Aristotelis vistande där, fått en eller flera Elefanter från Persien, eller att sådana 

 ditkommit med Gesandter. Likväl blir detta mindre sannolikt derigenora, att ingen ny beskrifning af detta märk- 

 värdiga djur eller dess delar förekommer, såsom af ögon, öron, snabel, hud, eller af fötterna, hvilka förut, orätt, 

 uppgifvas sakna naglar. I 9:de bokeu förekomma äter nya uppgifter, som motsäga dem i den 8:de, t. ex. om 

 åldern, och hvarigenom Elefantens styrka alltför mycket öfverskattas. Beskrifningen af sättet att fånga och tämja, 

 oamt att styra Elefanten, är ofullständig, men visar att allt detta tillgått då liksom nu. Af det som säges II, 1.4 

 synes, att sagan : att Elefanten ej kan böja benen, och således ej lägga sig, utan sofver stående mot ett träd, redan 

 då varit gängse. (Obs.: "ty han böjer benen och stiger etc.", torde hellre böra heta: ty lian lägger sig och böjer 

 benen; men...). — Ealsk är uppgiften att Elefanten ej kan simma m. m. — Beskrifningen af honans betar, som 

 ofta varit ansedd felaktig, är dock riktig; ty honan af Indiska Elefanten har dem små och räta, riktade nedåt. 



Cete (Hvalar). 

 Desse uppföras af Aristoteles såsom en egen hufvudgrupp af djuren; se nästföljande 

 artikel. 



65. KrjTog (Cetus), Hval. "Hvalslägtet" uppräknas, I, 6. 1 och II, 11. 1 (jämte 



foglar, fiskar m. fl., bland de största slägtena af djur som hafva blod; se förut sid. 20, 21). — 



I, 9. 2: De vivipara djuren hafva yttre öron utom Phoca, Delfinen och de öfriga hval- 



artade. — III, 16. 1: Spenar och mjölk finnas hos alla vivipara djur, till hvilka höra 



Hvalarna (ra xfjTi]), såsom: Delfin, Phoca och Phalama (Bålarna). — VI, 11. 1: Delphinus, 



Balaena och de öfriga Hvalarna, som hafva blåshål (eller spruthål), äro vivipara liksom 



menniskan. — Ibid. 2: Dessa andas luft och hafva lungor. — Hvalarnes blåshål omtalas 



åter VIII, 2. 3, samt förut I, 4. 1 och IV 7 , 10. 5, hvarom se nästa art (Delphinus). — 



VIII, 4. 4: Delfinerna och alla de hvalartade {xi]tc6d8ig) taga sitt rof upp- och nedvända 



(liksom Hajarna), ty de hafva munnen under hufvudet. 



Detta sistnämnda är dock ej sant och tyckes visa att författaren ej hade sett en Delfin eller annan hval 

 då han skref detta, eller åtminstone att han glömt dess skapnad. — Namnet Cete är, såsom af det anförda synes, 

 generellt. Men till Cete räknas äfven Phoca (se här, näst förut). — Utom det ofvannämnda anföres följande i ar- 

 betet Om Djurens delar, IV, 13 (efter midten): Delfinerna och Phahena och hela hvalslägtet hafva ej gälar. 



66. /IzAcplg (Delphis; lat, Delphinus). I, 4. 1: har blåshål {avAöt>) och ej gälar; 

 hos Delfinen sitter det i ryggen (öfre sidan). — I, 9. 2: (jämf. art. Cetus; och vidare:) 

 Delfinen har väl hörsel, men inga öron. — II, 3. 3: Han-lemmen är dold inom kroppen. 

 — II, 9. 1: Delfinen bär lefvande unge inom sig, och derföre har honan 2 spenar; icke 

 ofvantill, utan bredvid köndelarna. Hon har icke tydliga spen vårtor såsom fyrfotadjuren, 

 utan liksom två fåror, en på hvardera sidan, hvarur mjölken flyter och uppsugas af de 

 medföljande ungarna, såsom några personer tydligen hafva sett, — III, 1. 2: Delfinen 

 saknar fötter och har testiklarna inuti kroppen, fastade vid buken {yazQi). — III, 6. 6: 

 Han har ock ben i kroppen, och ej taggskelett {éxuv&ctv, som fiskarne). 



o 

 K. Vet. Akad. Handl. B. 4. N:o 2. 



