OM ARISTOTELIS DJUDARTER: FOGLAIl. 67 



Epops, IX, 36. 4), ser man att Circus varit hvitaktig till färgen, hvaraf det blir sannolikt att detta namn ut- 

 märkt de hvitgrå hannarna af Kärrhökarna, Circus pygargua m. fl., hvilka äfven flyga kretsande. Bélon antog 

 först, utan uppgifna skäl, att de gamles Circus var en Kärrhök, nämligen hans Faux Perdrieux, som är P. serugi- 

 nosus L., hvilken dock är mörkbrun. Beciistein antog namnet Circus för hela Kärrhökslägtet. — Det nämnda 

 stället hos AESCHYLUS, ur en nu förlorad tragedi, som beskrifver Tereus, sedan han enligt den bekanta mythen 

 hlifvit förvandlad till en Epops (Upupa), lyder i ordagrann öfversättning sålunda: 



Denna Epops, som inser sitt eget elände af samma modcrlifs son. 



har han gjort brokig och visar honom vara Men dä axen gulfärgat nya skördar 



en djerf klippfogel i full rustning, skall brokiga fjädern strax omkläda honom. 



som först om råren skakar hvita Circi vinge; Dock skall han, af hat till detta, alltid flytta 



ty han skall visa tväune former till annat ställe, till ödsliga lundar och kullar. 



15. AoTt-.Qiag (Asterias), so under Hierax, strax ofvan, n:o 11. 



Finnes ej vidare bestämd; men att dömma efter namnet, som betyder stjernlik eller stjernbeströdd, är det 

 sannolikt en ung fogel med talrika fläckar, hvilka ganska väl kunna vara mörka, liksom hos Ardea stellaris, hvilken 

 äfven kallas Asterias (se u:o 133). Sannolikt menas här alltså en ung Astur palumbarius. 



16. $>ccooo(p6vog (Phassophonus; Dufvodödare, lat. Palumbarius), Dufhök. Upp- 

 räknas med de öfriga arterna: IX, 24. 1 (se ofvan); — och säges, IX, 13. 3: vara så stor 

 som Cy mindis [n:o 170]. 



Dessa bestämmelser iiro väl alldeles otillräckliga; men namnet tillkännager att här menas en af de större 

 arterna och särdeles dufvornas svåraste fiende, Astur palumbarius, ehuru den af nyare Ornithologer anses sällsynt i 

 Grekland. Möjligtvis kan dessutom någon af de större Falkarna, såsom F. communis eller F. lanarius, innefattas 

 uti samma benämning, hvilket synes troligt af det som säges om hökarnas olika sätt att slå dufvor (se ofvan, n-.o 

 11, Hierax, IX, 2-1. 2). 



17. <frafioTvnog (Phabotypus) namnes blott VIII, 5. 1 (se under Hierax, n:o 11). 



Ar utan tvifvel samme fogel som den föregående, då namnet har lika betydelse. Detta bekräftas dessutom 

 genom jämförelsen med Spizias (Astur nisus) på det enda stället, hvarest namnet Phabotypus finnes anfördt. 



18. UrtQPig (Pternis) omtalas endast IX, 24. 1, såsom en hökart (se ofvan, moll). 

 Af namnet, som annars betyder häl, är knappt möjligt att sluta hvilken art som menas. 



19. ' ' YnoTQioQxys (Hypotriorches; lat. Subbuteo); se under n:o 11, Hierax: IX, 24. 1. 

 Denne uppräknas bland de bred vingade arterna, hvarföre han icke tyckes kunna vara de nyares Falco sub- 

 buteo, utan snarare densamme som nästföljande, helst den äldre hannen, som ej är fläckig. 



20. 2L7ii£iag (Spizias; lat. Fringillarius), Sparfhök. Omtalas VIII, 5. 1, och IX, 



24. 1; se under Hierax, n:o 11. 



På sednare stället måste meningen vara den som här ofvan är framställd, emedan ordet ueQxoi ej är ett 

 namn, utan blott ett adjektiv, som utmärker mörka eller mörkfläckiga (hökar). Då vidare namnet Spizias 

 (Sparfhök) antyder en liten art, och denne uppräknas bland de bred vingade arterna, så kan man vara fullt säker 

 att detta namn, i enlighet med tradition och allmänt antagen mening, tillhör Astur ?iisus, isynnerhet de yngre, 

 som äro mörka och fläckiga. Denne bör hafva varit väl känd af Greklands fogelfängare. — På ett ställe, VI, 7. 2. 

 omtalas "den minste bland hökarna", som jämföres med Göken (se under Hierax, n:o 11). Här menas tydligen 

 flera små roffoglar: dels nism, dels de sina falkarterna (t. ex. P. aesalon) som genom sina smala, spetsade vingar 

 under flygten hafva likhet med Göken. 



21. c E'mioi (Helei), Kärrhökar, nämnas allenast IX, 24. 1; se under n:o 11. 

 Med KÖLB anser jag nödvändigt att antaga den uppgifna läsarten, ehuru den är nog afvikande från de 



vanliga (keloi eller éXeol), hvilka ej gifva någon begriplig mening. Här måste således menas isQaxeg tXeioi, 

 accipitres palustres, Kärrhökar, hvilka äro allmänna i Grekland; så väl Circus ceruginosus, som de ofvan (n:o 14) 

 antydde C. pygargus och närslägtade, hvilkas honor och ungar äro bruna. Samma namn, tXeing, tyckes hafva af 

 Aristoteles varit användt för flera kärrfoglar, men sednare hafva blifvit missförstådt och oriktigt afskrifvet (jäm- 

 för n:o 6 och n:o 50). 



22. $QvvoX6yog (Phrynologus, Grodätare) omtalas blott IX, 24. 1 tillhopa med den 

 nästföregående. 



