74 C. J. SUN DE V ALL, 



Efter all sannolikhet är detta samme fogel, som beskrifves, efter Alexander Myndius, nf Athenjsus, IX, 

 18, under namn af Tetrax. Han säges där vara "eu af de minsta foglar: så stor som Spermologus [se n:o 52J, 

 till färgen såsom bränd lera, brokig af dunkla fläckar och svarta streck. Han är fruktätande och ger vid varpnin- 

 gen ett läte, hvaraf han fått namn (Tetrax). — På samma ställe anföras några utdrag ur andra författare, hvarest 

 Tetrax uppräknas bland Småfoglarna, och elär namnes, att fogeln, "i Mysieu [Moesien vid nedre Donau], af Mysi- 

 erna och Paeonerna" kallas Tetrax. Men på samma ställe beskrifves, uppenbart för att göra litet narr af Zoologerna, 

 en Numida meleagris under samma namn. — Den efter A. Myndius anförda beskrifningen passar så väl på Busk- 

 ärlan, Praticola rubetra, som man kan begära af de gamles bcskiifningar, hvilka sällan äro noggranna och sanno- 

 likt oftast äro gjorda ur minnet efter lefvande foglar. Afveu det som Aristotei.es säger, passar på samma fogel, 

 och namnen-. Tetrix, Tetrax och Ourax, kunna ganska väl vara modifierade efterhärmningar af densammes vanliga 

 läten. Allt detta skulle äfven kunna anses passa på Emberiza miliaria, utom storleken, hvilken redan uppgifves 

 något för ringa för Buskärlan. Uppgiften om födan passar ej på någondera; men misstag häniti äro vanliga hos 

 äldre författare, och hafva äfven blifvit funna hos nyare. — Af det som anföres, synes mig högst sannolikt, att 

 namnet Tetrix, eller Tetrax, ursprungligen kommit från Paeonerna i Macedonien, hvarest Aristoteles, såsom gosse, 

 lärt känna både fogeln och namnet. Sedan har han återfunnit samma fogel vid Athén, under ett annat namn; men 

 det namn, som han anför såsom det hufvudsakliga, har sedan, efter hans uppgift, blifvit vanligt äfven i Grekland. 

 Romarna hafva dock ej känt det, såsom synes hos AtheN/EUS. — Af sednare tiders författare har Bélon ansett 

 namnet Tetrix utmärka Orren, som derigenom af Linné blifvit kallad Tetrao tetrix, men namnet Tetrax anser 

 han tillhöra lilla Trappen, Otis tetrax L. De nyare hafva följt denna mening eller leranat namnen obestämda. 

 Men att dessa bestämningar icke kunna vara riktiga, synes deraf, att Orren ej finnes vid Athén och att Trappen 

 ej gerna kunnat anses bygga "på låga växter". Detta sednare torde väl ej heller ofta inträffa med Buskärlan, men 

 händer dock understundom: oftast bygger hon bland dem. 



48. Ovqcc% (Ourax), se under föregående; namnes blott där. 



Det i grekiska texten anförda ordet är: ovQCtya, som är ackusativ och i nom. måste heta ovqo^; icke 

 nvQCtyeg, såsom några nyare Zoologer antagit. 



49. OTgrpog (Oestrus)? Äfven denne är lika obestämd som de föregående och om- 

 nämnes allenast jemte dem, VIII, 5. 3: bland insektätande småfoglar. 



Namnet Oestrus betyder egentligen Broms eller Styng (större insekter som plåga boskapen) och är utan 

 tvifvcl urgammalt: ända frän den tid då landets Furstar, Apollo, Admetus, sjelfve skötte sin boskap. Då detta 

 namn blifvit gifvet äfven åt en fogel, måste det utmärka att denne är en af de minsta, som mest närmar sig till 

 Bromsens storlek. Men de båda allraminsta fogel-arterna i Europa uppräknas, jemte Oestrus, under namn af Ty- 

 rannus och Basileus, hvarföre vi anse oss böra gilla den tydning af namnet Oestrus, soin redan blifvit gjord af 

 1500-talets ornithologer, hvilka, sedan Gaz.v hade öfversatt det på latin med Asilus, som har samma ursprungliga 

 betydelse (Broms, Styng), använde det för Löfsmygen, Sylvia trochilus, hvilken är en af de minsta näst efter de 

 båda nämnda, och ofta synes. Sylvia hortensis, och i allmänhet de små, grå arterna, höras väl ofta sjunga, men 

 dölja sig mest bland löfven och hafva ingenting i sitt utseende, soin kan ådraga sig uppmärksamheten, hvarföre de 

 tyckas hafva varit föga kända och ej blifvit omtalade i äldre tider. 



50. EXéa (Elea; hellre tXsia). IX, 16. 2: har godt om föda och sitter om somma- 

 ren i vinddraget och skuggan, men om vintern i solskenet och ser sig omkring, på rören, 

 kring vattenpölarne. Hon är ganska liten, men har god röst. 



Man torde ej misstaga sig uti att anse denna för en art af Kärrsångarna, Calamodyta, hvilka lefva bland 

 rör och säf i vattnet, samt att i enlighet dermed skrifva namnet: fXeia (se. OQvig, Kärrfogel). Det vanliga skrif- 

 sättet, eXéa, har troligen uppkommit genom felskrifning eller manuskripternas otydlighet. — Calamodyta schoeno- 

 b?enus vistas i Grekland blott om vintern, men C. anmdinacea m. fl. hela året om. 



51. Tvpavvog (Tyrannus). Bland insektätarna, VIII, 5. 3: är föga större än en 

 Gräshoppa, med en purpurfärgad {(poivixovv) tofs och är för öfrigt en liten täck och talrik 

 fogel [lefver i större sällskap]. 



Utan svårighet igenkännes här den vanlige Kungsfogeln, Regidus cristatus, jemte don andra europeiska arten. 

 R. ignicapillus, ehuru hjessans klara och glänsande, höggula färg fått namn af purpurfärg. Detta förvillar dock ej 

 på detta ställe, och är godt att hafva i minnet vid andra dylika tillfällen. 



52. TQO X aog (Trochilus). IX, 2. 6: Är ovän med Örnen. — IX, 12. 3: Trochilus 

 bebor busksnår och hål. Han är svår att fånga, ostadig och svag, men har godt om föda 

 och är skicklig (Tt/v/xog; troligen: att taga födan och undvika försåt?). Han kallas äfven 



