OM ARISTOTEL1S DJUR Alt TER: FOGLAR. 81 



80. KoQcixiag (Coracias), omtalas såsom en sort Kaja (se n:o 77), IX, 19. 3: "Denne 

 är så stor som Corone, med röd näbb". 



Under detta namn sammanfattas Pyrrhocorax alpinus och Fregilus graculus, hvilka båda äro allmänna i 

 Grekland. Att den förre har gul näbb betyder ingenting-; ty på grekiska kan en klart gul färg rätt väl kallas 

 purpurfärg (cpotvtxog), såsom vi redan sett vid Koltrasten, n:o 39, och Kungsfogeln, n:o 51. 



81. Kixra (Citta; lat. Pica), Skata. VIII, 5. 2: Ugglorna (Eleos och iEgolius) jaga 



Skator. — IX, 14. 1: Skatan förändrar läte ganska mycket och kan sägas låta höra ett 



nytt för h varje dag. Hon lägger omkring 9 '-Ägg och bygger sitt bo på träden, af hår 



och ull. Då ollon saknas förvarar hon dem dolda [hon gömmer ett förråd af ollon för 



att hafva då brist inträffar]. — Ibid. 2: lägger en bale af hår och ull inuti boet. — IX. 



8. 2 (se Ixoborus under n:o 35). 



Det grekiska namnet, Citta eller Cissa, som utmärker Skatan, Pica europcea, är väl bekant; men i 

 Grekland lärer hon ej bygga så mycket invid husen som hos oss. Afven tyckes författaren ej riktigt hafva känt 

 boets utseende. Berättelsen om den dolda skatten af ollon o. d. synes hafva afseende på Nötskrikan, eller Sitta. 



82. WccQog (Psarus; lat. Sturnus), Stare. VIII, 18 (i slutet): ligger i dvala om 

 vintern. — IX, 19. 5: Staren är brokig (noix/Åog) och så stor som Cossyphus. 



Mera anföres ej, men namnet är väl bekant och utmärker Staren, Sturnus vnlgaris. 



83. KoQvdäZog (Corydalus; lat. Alauda), Lärka. IX, 19. 4: Af Lärkor finnas två 



sorter. Den ena vistas på marken och har tofs. Den andra lefver i flock och icke spridd 



såsom den förra. Hon liknar den förra till färgen, men är mindre och har ingen tofs; 



men hon ätcs. 



Enligt denna uppgift är Corydalus ett allmänt namn för lärkslägtet. Den första arten är Alauda cristata, 

 som vistas i Grekland under hela aret; den andra är Alauda arvensis, som blott kommer dit öfver vintern, och 

 således derstädes endast ses flockvis, samt ej höres sjunga. Af de sista orden finner man att våra nordiska lärkor 

 redan på den tiden bortfångades i södern. 



83 bis. KoQvdog (Corydus). VI, 1. 3: bygger bo på marken, såsom Perdix. — 



VIII, 18: ligger i dvala om vintern. — IX, 2. 3 och 8: är ovän med Picus m. fl.; äfven 

 med Ardea. — IX, 10. 1: sätter sig ej i träd. — IX, 14. 2: (se Chloris, n:o 66). — 



IX, 20. 1: Göken lägger ägg i dess bo. — IX, 36. 5: badar sig i sand, såsom Hönsen. 



Corydus är hos Aristoteles ett enskildt namn för Tofslärkan, Alauda cristata, densamma som första arten 

 under föregående nummer. Aristophanes nämner (i komedien Foglarna) väl Corydus, men icke Corydalus: 

 jEsopus brukar deremot detta sednare namnet. 



84. E'noip (Epops; lat. Upupa). I, 1. 13: bebor bergen. — VI, 1. 3: Endast Epops, 

 bland de foglar som bo ensamma, bygger ej något bo, utan den går in i en ihålig träd- 

 stam och värper utan att hafva sammanfört någonting. — IX, 12. 3: bor i skog och 

 berg. — IX, 16. 1: Boet bygges isynnerhet af menniskoträck. Han får olika utseende om 

 sommaren och om vintern, liksom de fleste vilda foglar. — IX, 36. 4: Epops förändrar 

 både färg och utseende, såsom ^Eschylus sjunger . . . 



Liksom flera nästföregående namn, är Epops väl bekant utan beskrifning, och utmärker Härfogelu. 

 Upupa epops. Denne fogel flyttar öfver vintern bort från Grekland; men af det ofvanstående synes, att man där 

 trodde honom blifva qvar, men ändra både färg och form. Det skulle vara af interesse att känna den fogelart, 

 till hvilken Aristoteles trodde honom förvandlas. Af det stycke ur jEschylus, som författaren anför, och som 

 vi hafva sökt öfvcisätta vid Circus, n:o 14, tyckes det som om folksagan läte honom förvandlas till en hvit hök 

 (Circus pallidus eller cyaneus); men denna förvandling borde ej kunna antagas af vår författare, som bestämdt 



K. Vet. Aka.l. Handl. B. 4. N:o i. 1 1 



