OM ARISTOTEL1S DJURARTER: FOGLAR. 83 



Samma namnförväxling, men ännu mera påtaglig, linnes II, 8. 2, se Jynx, n:o 89. Den sist omtalade tame Hack- 

 spetten, som klöf mandeln, kan äfven hafva varit en Sitta, som mera än Picus äter fruktkärnor och bättre förstår 

 att fästa dem i en klyfta. 



87. TItno) (Pipo; skrifyes äfven nmyct, Pipra). VIII, 5. 4: Insektätande (scnipo- 

 phaga) äro Pipo, den större och den mindre, hvilka bada af somliga kallas Dryocolaptes. 

 De likna hvarandra och hafva lika ljud, utom det att den störres är starkare. Båda flyga 

 omkring trädstammarna och förtära samma sort föda. — IX, 2. 5: är ovän med Hägern, 

 ty Pipo äter dennes iigg och ungar. — (IX. 18. 3; se Cyanus, n:o 73). 



Pipo är, såsom författaren sjelf uppger, blott ett synonym till Dryocolaptes, och de båda arterne äro de 

 båda första, som nämnas under detta namn, Picus major och P. minor. Fabeln om ovänskapen med Hägern torde 

 bero på någon förväxling. 



88. Khlhåq (Celeus). II, 8. 2: (se Jynx). — VIII, 5. 4: Celeus är så stor som 



Turturdufvan, till färgen alldeles gulgrön (//wpog). Han hugger starkt i ved och föder 



sig mest på trädstammar samt har stark stämma. Han förekommer mest i Peloponnesus. — 



IX, 2. 4 och 10: är ovän med Libyus; vän med Laödus, ty han bor vid floder och i 



skogslundar. 



Intet tvifvel kan finnas att här omtalas Gröngyllingen, Picus viridis. Namnen xeleng och AoXoing tyckas 

 understundom vara förväxlade, livarom se under Dryocolaptes mo 8G och Iynx mo 89. 



89. l'vy'% (Iynx: läs I-ynx). Gök ty ta. II, 8. 2: Några få foglar hafva 2 tår framåt 

 och 2 bakåt, såsom den så kallade Göktytan (Iynx). Hon är något större än Bofinken 

 och af brokigt utseende. Hon är alldeles egen i anseende till tårna och till tungan, som 

 liknar ormarnas. Ty denna har en utsträckning på längden ända till 4 tvärfingrar (tum), 

 och kan åter indragas i sig sjelf. Afven omvrider hon halsen bakåt, medan den öfriga 

 kroppen är orörlig, liksom ormarna. Hon har stora klor, bildade liksom Colii (xwv xoåoicov). 

 och har ett skrikande läte. 



Det är troligt att författaren sjelf tagit denna beskrifning af en Iynx torqvilla, som han haft i handen. Att 

 Picus viridis (Celeus) och ej Corvus monedula här menas med namnet Colius, är tydligt. Jämf. dessutom under n:o 86. 



90. rÅcoTTig (Glottis), namnes VIII, 14. 6, såsom en af de foglar, hvilka flytta med 

 Yaktlarna (se under n:o 118 Cychramus och 120 Crex), och strax derefter, näst efter Or- 

 tygometra, tillägges: Glottis har en tunga som kan utsträckas ända långt framåt. 



Ehuru ringa dessa uppgifter äro, tror jag dock att de kunna antagas med säkerhet utmärka Iynx torqvilla, 

 samma fogel som nyss beskrefs. Utom Hackspettarna finnes ingen annan europeisk fogel, som har långt utsträck- 

 bar tunga, och dessutom kommer Iynx om våren tämligen sent, eller "med Vaktlarna". Författaren tyckes hafva fått 

 hela denna berättelse af fogelfängare och ej deruti igenkänt Iynx, eller kanhända har han först sedan detta ställe 

 var skrifvet, närmare lärt känna Iynx och infogat dess beskrifning i manuskriptet. — Emedan Glottis namnes näst 

 efter Ortygometra, har man ansett det, som säges om denna, äfven gälla för Glottis, nämligen att hon till 

 skapnaden liknar en Sumpfogel, hvarföre man sökt att finna en Vadare med stor tunga. Bélon gissar, ehuru sjelf 

 tviflande, på Phocnicopterus, och Gessner likaledes pä den fogel, ''som Tyskarne kalla Glutt" (Glottis chloropus 

 rec). Dock finnes ingen rimlig grund för att tro en af dessa vara Glottis, hvilken blott namnes såsom en fogel 

 som flyttar tillsamman med Vaktlarne, liksom Otus, som är en Uggla, samt Ortygometra och Crex, som äro Va- 

 dare. — Glottis omtalas af andra författare endast efter Aristotei.es. 



91. Koxxvi (Coccyx; lat. Cuculus), Gök. VI, 1. 3: Göken bygger bo i hus och i 

 klippor [troligtvis felskrifning af namnet Coccyx, i stället för något annat]. — VI, 7, 

 1 till 3: Några säga att Göken blir af en förvandlad hök, emedan den hökart som han 

 liknar upphör att synas vid den tiden (då Göken kommer) ... ty Göken ses en kort tid 

 om sommaren, och försvinner om vintern. Men Höken har krökta klor; Göken har ej 

 krökta klor och liknar ej heller höken till hufvudet, utan både hufvud och fötter likna 



