86 C. J. SUNDE V ALL, 



på rören; den andra är stum. Denna är större; men båda hafva blå rygg. — IX, 15: 

 Halcyon är föga större än en sparf och till färgen blå och grön och rödakrig (vtiotxvq- 

 qoi>). Sålunda mångfärgade äro hela kroppen med vingarna och halsen, och hvarje färg 

 är ej särskild för sig. Näbben är gulaktig, lång och smal. Sådant är utseendet; men 

 boet liknar mycket hafsbollarna och den så kallade Halosachne, utom till fiirgen; ty de 

 hafva rödbrunaktig färg. Deras form liknar de gurkor som hafva lång hals, och de äro 

 större än den störste hafssvamp (Spongia); men större och mindre finnas. De äro öfver- 

 täckta och hafva en tät fast del samt [en?J ihålighet. Med eggjern sönderskäres det ej 

 lätt; men då inan på en gång skär och bultar med händerna, genomskäres det snart, lik- 

 som Halosachne. Mynningen är trång såsom en liten ingång, så att äfven då hafvet höjer 

 sig, kommer det ej in; men ihåligheterna likna dem i en Spongia. Det är ovisst hvaraf 

 han sammansätter boet; men det tyckes helst vara af Belones (Näbbgäddans) ben, ty han 

 lefver af fisk. Han går äfven upp i strömmarna. Han värper omkring 5 'Ugg, är frukt- 

 sam under hela sin lefnad, och börjar vid 4 månaders ålder. 



Uti fogelns beskrifning, liksom i lefnadssättet, igenkänner man ganska väl Kungsfiskaren eller Isfo- 

 geln, Alcedo ispida, och för öfrigt är detta namn väl kändt genom både äldre och yngre författare. Fortplant- 

 ningstiden uppgifves tydligen efter folksagan. Men detta torde knappt vara händelsen ined den besynnerliga och 

 alldeles oriktiga beskrifningen af boet; ty Alcedos bo är föga annorlunda än jordsvalans: ett djupt horizontellt hål, 

 ingräfdt i en brink nära vattnet och utvidgadt innerst. Det innehåller där ingen egentlig bale, men en mängd, 

 efter födan, uppspydda fiskben, hvilkas antal betydligeu ökas, emedan boet begagnas flera år å rad. Sannolikt har 

 författaren missförstått en erhållen beskrifning af Alcedos bo och, till följe af de nämnda fiskbenslemningavna, före- 

 ställt sig att det skulle likna vissa sjöprodukter, hvilka han för jämförelsens skull beskrifvit. Men denna beskrif- 

 ning har, kanhända genom afskrifter och skador, blifvit så otydlig, att man ej rätt vet hvad som bör räknas till 

 hafsalstren eller till boet. Jag har sökt att ordagrannt återgifva den. — Den omtalade större arten är tvifvelaktig. 

 Man kunde förmoda honom vara Alcedo rudis, eller densamme som Ceryle, men denne har ej blå rygg. Möjligtvis 

 kunde det vara Ak. smyrnensis, som enligt Albin skulle finnas i Mindre Asien (vid Smyrna). 



99. Kr^vÅog (Cerylus)? VIII, 5. 7: Omkring hafvet vistas både Halcyon och Cerylus. 



Detta är allt som säges om Cerylus, hvilken väl sannolikt kan antagas vara Alcedo rudis, som finnes i 

 Grekland. Aristophanes nämner en KeiQvXng, om hvilken han blott säger att den är en fogel som kommer (till 

 församlingen) näst efter Halcyon (Foglarna v. 299). 



4:o Columbaj et G al Ii nas. 



Dufveslägtet omtalas på många ställen såsom ett af de stora slägtena under fogel- 

 klassen, liksom Roffoglar och Vattenfoglar. (Se under arterna n:o 100 och följande). 



Äfven Hönsen antydas såsom en egen grupp under namn af tunga eller ej lätt 

 flygande foglar, såsom: II, 8. 3: de tunga foglarna blunda med det nedre ögonlocket, 

 men de blinka med en hinna som går öfver ögat. — Ibid. 5: En del foglar hafva sporrar; . . 

 dessa höra till de tunga. — VI, 1. 2: De fleste foglar lägga 'ågg i bon, men de icke lätt- 

 flygande värpa ej i bo, såsom Rapphönsen ocli Vaktlarna, utan på marken, som de 

 betäcka med något ämne {vkr}). Likså göra äfven Lärkan och Tetrix. — IX, 9. 1: De 

 tunga foglarna bygga intet bo, hvilket icke skulle gagna dem, då de ej flyga lätt; såsom 

 Vaktlar, Rapphöns och andra dylika. Men de göra sig en liten håla på släta marken, ty 

 de värpa ej på annat ställe; hvilken de dölja med en tistel och annat ämne, såsom ett 

 skydd mot hökar och örnar, och värpa samt kläcka där. Sedan utföra de ungarna så 

 snart de äro utkläckta, emedan de ej kunna förskaffa dem föda genom att flyga. Men 

 både Vaktlar och Rapphöns hvila, samlande ungarna under sig, liksom tamhönsen. — 



