OM ARISTOTELIS DJURARTER: FOGLAR. 93 



någon annan europeisk Vadare; det namnes pa flera ställen af Aristophanes (i komedien "Foglarna"), men utan 

 all beskrifning. Fogeln finnes ännu vild i Grekland, enligt uppgift af Erhard i Naumannia 1858, 21, nämligen 

 vid Kopai-sjön och vid en liten sjö på Euboea, men är öfverhufvud så sällsynt, att Lindermayer anser dess till- 

 varo derstädes såsom ganska tvifvelaktig, da han aldrig kunnat skaffa sig visshet om att den verkligen finnes. 

 Sannolikt hölls den fordom allmänneligen tam i Grekland, dels för sitt vackra utseende, dels till föda. Athenjjus 

 har (IX, kap. 40) en utförligare uppsats om Porphyrio, samlad från flera författare, och en deruti meddelad, god 

 beskrifning säges vara hemtad ur Aristoteles, hvarest jag dock ej kunnat finna den. 



118. Kvxycc/uog (Cychramus). VIII, 14. 6: Då Vaktlarne flytta derifrån (Afrika; till 

 Grekland) hafva de ingen anförare; men då de bortgå härifrån, medföljer Glottis och 

 Ortygometra samt Otus och Cychramus, hvilken äfven uppropar dem om natten. 

 Men när fogelfängarne höra dennes läte, veta de att de ej dröja qvar. — (Om betydelsen, 

 se efter 120). 



119. OQTvyojuriTQa (Ortygometra); namnes tillsammans med föregående, hvarefter, 

 på samma ställe, tillägges: Ortygometra är till skapnaden lik kärrfoglarna (Åt/uvaioig; 

 d. v. s. de små Vadarna). 



120. Kpil; (Crex). IX, 2. 6: Ovän med Ugglan, Koltrasten och Chlorion; ty han 

 tillfogar både dem och deras ungar skada [månne genom sitt läte?]. — IX, 16. 4: Crex 

 är till lynnet trätosam (stridslysten; juaxi/uog), men skicklig i att föda sig, och för öfrigt 

 en olycksfogel. 



Det torde förefalla mången besynnerligt, att se dessa tre namn uppförda här, bland de bestämda arterna 

 och tillsamman, såsom en enda; men för mig synes det dock mera än sannolikt, att de alla ej äro annat än en 

 och samme fogel, nämligen Angsknarren, Rallus crex L. — Att Ortygometra är denne fogel torde ej lida 

 nugot tvifvel och har varit af de flesta antaget, efter Conrad Gessner, ehuru Bélön samtidigt ansåg den för 

 Rallus aquaticus. Namnet Ortygometra betyder Vaktelmoder och tyckes vara bildadt lör en fogel som man någon 

 gång, ehuru ganska sällan, fått se, utan att känna dess läte, och som mycket liknade Vakteln, men var något 

 större. Men ingen annan sådan fogel finnes, än just Rallus crex; ty de öfrige närslägtade hafva alltför mörk färg 

 for att kunna liknas vid Vakteln, och R. aquaticus har dessutom för lång och smal näbb. Aristoteles säger ut- 

 tryckligen att Ortygometra liknar sumpfoglarna och den beskrifning som Athenjjus (IX, 48) anför efter Alexan- 

 der Mynihus strider ej inot vårt antagande. Han säger fogeln vara: stor som en turturdufva, med långa ben, 

 smal och rädd. 



Cychramus namnes visserligen af Aristoteles tillsammans med Ortygometra, men detta hindrar ej att 

 de kunna vara samme fogel, då han säkert hemtat båda uppgifterna ur den gängse folksagan. Denne Cychramus 

 angifves af honom såsom Vaktlarnes egentlige anförare. Men sagan att Knarren (Rallus crex) är Vaktlarnes kung 

 har af ålder varit utbredd i flera länder, och Lindermavkr har funnit henne allmän i Grekland, nu såsom fordom. 

 Han säger nämligen att "jngarne där ganska väl veta, att hvarje skock Vaktlar, som ankommer om natten under 

 flyttningstiderna, är anförd af en vaktelkung", hvanned menas Rallus crex, som alltid kommer sent om våren vid 

 samma tid som Vaktkrna. Men denne är svår att fä se, hvarföre det ej varit allmänt bekant, att han vore den- 

 samme som Vaktelmodren. Det ljud, till hvilket de grekiske fogelfängarne lyssnade, skulle enligt vår författares 

 framställning ej hafva varit det vanliga crex-ljudet, som ej höres om hösten, utan ett annat, svagare läte, och efter 

 de underrättelser, som finnas, tyckes det som om det förra ljudet blott sällan skulle höras i Grekland och i all- 

 mänhet i hela södra Europa, hvarest fogeln blott tyckes vistas under flyttningstiderna. Men dock synes det ej 

 otroligt att Aristoteles missförstått sagan om Vaktdkungen, eller att han af tankspriddhet skrifvit fel, och att 

 han rätteligen hade bordt skiifva: "Då Vaktlarne flytta frän oss sakna de anförare, men då de återvända hit, med- 

 följa Glottis m. fl. och Cychramus, som ger dera tecken till afresa. Men då fogelfängarne (i Grekland) höra dennes 

 läte, veta de att Vaktlarne äro komne". — Namnet Cychramus har varit på flera sätt uttydt. Gessner frågar om 

 det väl kan utmärka en Numenius. Bélon, som antager det ofta brukliga skrifsättet: Cenchramus, hvilket 

 namn han anser komma af Cenchris (hirs, korn), anser fogeln för Kornlärkan (Einberiza miliaria); Aldrovandus 

 tror honom vara E. hortulanus. 



Att Crex här sammanföres med de båda föregående, kommer deraf, att jag ej kan föreställa mig detta 

 namn annat än såsom en eftcrhärmning af Ängskn ärrens vanliga läte, hvanned man betecknat fogeln utan att 

 rätt väl veta huru han såg ut, alldeles såsom det i allmänhet händer oss då vi tala om Knarren. Dock hade 

 man, äfven fordom, någon gäng fått se Crex, och funnit att han liknar Sumpfoglarna. Så säger Aristoteles, De 

 partib. Anira. IV, 12, vid slutet, att han 'liar liten baktå liksom andra foglar med långa fötter" — Men då man 



