OM ARISTOTELIS DJURARTER: FOGLAR. 97 



På det sist anförda stället beskrifvcs Strutsen så noga, att man måste antaga att författaren sjelf haft till- 

 fälle att på närmare håll betrakta en såtlan. Han fram ställes såsom ett medelting mellan däggdjur och foglar. 

 med ögonhår och naken på hufvudet samt öfre delen af halsen. Men "han har ej tår utan klöfvar", — hvilket 

 kan hafva afseende på de stora, tjocka klorna, som lika Kamelens. 



6:to Palmipedes {^Lztyccvönodtq , Stega nopodes). 

 På flera ställen omtalas simfoglarne under namn af Steganopodes (med hud mellan 

 tårna; sim fotade); såsom II, 8. 2 och 4, hvarom se förut, under foglar i allmänhet, 

 sid. 62. — VIII, 5. 6: De foglar som äro simfotade tillbringa sin mesta tid i vattnet. — 

 Ibid. 8: De simfotade foglar som äro tunga (fictQvrkycc) vistas omkring floder och sjöar, 

 såsom: Svanen, Anden, Phalaris, Colymbis, Boscas, Corax, Gåsen, den lilla 

 Gåsen, Chenalopex, Aix och Penelops. (Det som säges om h vardera anföres nedan). 



136. Kvxvog (Cycnus; lat. Cygnus), Svan. I, 1. 10: lefver i flock; — II, 12. 17: 

 har blindtarmar; — VIII, 5. 8: (uppräknas bland de tunga simfoglarna, se näst ofvan). — 

 VIII, 14. 6: lefver i flock; — IX, 2. 9: Strider med Örnen och blir stundom segrare; 

 men Svanerne äta hvarandra inbördes (etot aÅÅrjÅo<fdyof) mera än andra foglar. — IX, 

 13. 2: Af ven Svanerne äro simfotade och lefva omkring sjöar och kärr. De föda sig lätt, 

 äro sedliga, fruktsamma och lyckliga på ålderdomen. De försvara sig mot Örnen och 

 segra, men börja aldrig striden sjelfve. De äro sångare och sjunga isynnerhet vid slutet 

 af sin lefnad. Då flyga de ut på öppna hafvet, och de som seglat mot Libyen, hafva 

 på hafvet träffat många, som sjöngo med sorglig röst; några af dtssa hafva de till och 

 med sett döende. 



Svanen, Cygnus olor och musicus, väl känd genom namnet och sagan om sången. Denna torde hafva 

 uppkommit deraf, att det läte som på ganska långt häll höres frän flockar af Svaner, blandade med andra sjöfoglar, 

 hvilka om vintorn ligga i hafvet och skrika, hvar efter sin hals, får ett visst vackert klingande ljud genom afstän- 

 det; men på nära håll låter denna musik ingalunda väl. Besynnerlig är den tillvitelse som författaren tyckes göra 

 de annars af honom sä högt prisade Svanerua, att de äta hvarandra. Detta kan omöjligen hafva varit hans me- 

 ning, då han väl bör hafva känt att Svanen ej är köttätande. Det synes mig alltså ej blott troligt, utan säkert, 

 att denna mening uppkommit genom oriktig afskrifning, dä man satt: aXkrjlng)ayot (som äta hvarandra) i stället 

 för ett, såsom det tyckes, annars obrukligt ord: aXXrjlncfiloi (som älska hvarandra). Författarens mening har utan 

 tvifvel varit att: Svanerna älska hvarandra mera än andra foglar, hvilket bättre öfverensstämmer med hans öfriga 

 yttranden om dem och mindre strider mot sanningen. 



137. Xr\v (Chen; lat. Anser), Gås, tam gås. I, 1. 15: är blygsam och försiktig. — 

 II, 12. 15: Hela matstrupen är bred och vid. — III, 1. 4: om testiklarna, — VI, 2. 5: 

 lägger äfven vindägg; — Ibid. 9: Efter parningen dyka de under vattnet. — VI, 6. 2: 

 ligger på äggen 30 dagar; — VI, 8. 1: endast honan rufvar äggen. — VIII, 5. 8: är en 

 tung vattenfogel (se strax ofvan). 



Den tama Gåsen, Anser cinereus domesticus. Möjligtvis menas afven den vilda. 



138. — (Anser minor, gregalis). Den lilla Gåsen, som lefver i flock, uppräknas 



VIII, 5. 8, jämte den egentliga Gåsen, och — VIII, 14. 16: den lilla Gåsen lefver flockvis. 



Denna torde vara Anser albifrons eller möjligtvis A. segetum, hvilka båda komma flockvis till Grekland och 

 Macedonien under vintern, ehuru, såsom det synes, ej reguliert. 



139. A' il (Aix)? uppräknas VIII, 5. 8, bland de tunga vattenfoglarna , jämte Gåsen 

 (se strax ofvan), och omtalas ej vidare. 



K. Vet. Akad. Handl. B. 4. N:o 2. 1 



