98 C. J. SUN DE V ALL. 



Det är således sannolikt att Aix är en gAsartad fogel, och det enda antagliga synes vara, att dermed 

 menas en af de små arterna (helst .4. leucopsis?), som, då de om aftnarna flyga i flock, låta höra ett getartadt, 

 kacklande läte, b vara f namnet Aix, Get, torde vara taget. Möjligtvis kan det vara densamma som omtalas under 

 toregående nummer. — Bélon, som i Grekland på 1500-talet hörde Vipan (Vanellus cristatus) kallas Aex (cciS), 

 antog för säkert att detta namn äfven hos Aristoteles, där det af Gaza öfversattes med Capella, hade samma 

 betydelse. Gessner samt de flesta andra hafva gillat denna mening; men Gessner yttrar derjämte, under art. Ca- 

 pella, en förmodan att det kunde vara den fogel som Tyskarne kalla Hiramelsziege, nämligen Scolopax gallinago, 

 hvilken mening blifvit antagen af somliga. Andra hafva trott den vara Numenius arquata, som äfven har ett brä- 

 kande läte. Men att ingen af dessa meningar kan vara riktig synes af det sätt h varpå fogeln af Aristoteles 

 omtalas: bland de andartade simfoglarna. 



140. X>]i>aXomi]% (Chenalopex. VI, 2. 5: Värper äfven vindägg. — VIII, 5. 8: 



(uppräknas bland Gäss och Änder; se ofvan). 



Att Chenalopex, som ofta namnes men aldrig beskrifves af de gamla, var en fogel som liknade gåsen, och 

 var något större än den tama anden, är det enda vi med säkerhet veta. Athnenjjus säger, IX, 52, att en annan 

 sort Boscas var större än Anden, men mindre än Chenalopex. Då Aristoteles säger att hon värper vindägg 

 tyckes detta tillkännage, att man brukat hålla henne tam. Namnet, som betyder Gåsräf och af Gaza öfversattes 

 ined Vul pauser, ger ingen ledning, emedan de gamla författare, som velat förklara det, blott säga att hon är 

 listig såsom Käfven. Herodot nämner (II, 72) att Chenalopex finnes vid Nilen och anses där helig. Af allt 

 detta torde man dock kunna sluta, att detta namn betyder Anas aegyptiaea L. som är allmän i Egypten och äfven 

 tinnes i Grekland. Denna gissning antages af Cuvier (R. An.) efter Geoffroy S:T Hilaire. Under samma namn 

 torde dessutom ett par andra arter hafva varit sammanfattade, som väl äro ganska olika till färgernas fördelning, 

 men som dock hafva mycken allmän likhet med den anförda, nämligen A. rutila, som är till färgen helt och hållet 

 rödgul, eller nära räfiargad och mera sällan förekommer, samt A. ladorna (Grafgåsen), som gräfver sina bon djupt 

 in i jorden, liksom Käfven. Ehuru detta ej omnämnes af de gamla, har man dock i nyare tider mera allmänt 

 fästat sig dervid och ansett Chenalopex vara A. tadorna. Denna äsigt framställdes först af Gessner efter Turner. 

 Bélon anser Yulpanser vara en större, tam and, som han beskrifver, och som tyckes vara Anas moschata, hvilken 

 dock, såsom amerikansk, ej kunde vara bekant i forntiden. Att denna var frän Amerika var dock ej bekant för 

 Bélon, liksom han ej kände att Kalkonen var derifrfin, hvilket är märkvärdigt, då det visar med hvilken otrolig 

 hastighet vissa af Amerikas produkter blefvo kringspridda och gjorda hemmastadda i Europa. 



141. JYrJTTa (Netta v. Nessa; lat. Anas), And; tam and. II, 12. 15 och 17: har 

 hela matstrupen vid och bred; har blindtarmar. — VIII, 5. 8: (uppräknas bland tunga 

 vattenfoglar; se ofvan). 



Är den tama Anden och dess vilda urstam: Anas boschas L. 



142. Bogxåg (Boscas), uppräknas med de förra, VIII, 5. 8, och säges vara: lik An- 

 den, men mindre. 



Häraf kan man med säkerhet sluta att de små vildänderna, Anas crecca och querquedula, kanhända äfven 

 honan af penelope m. fl. sammanfattades under namnet Boscas. — Dessa små änder kallas hos AriiF.N.tas (IX, 52, 

 efter Alex. Myndius) Phascades; hvareroot han omtalar två slag af Boscadcs. Den ena är mindre än anden; 

 hannen är grannt färgad och har mindre näbb, som är platt eller nedtryckt (simum; månne A. clangula eller pe- 

 nelope?). Den andra är större än anden, men mindre än Chenalopex (A. tadorna?). 



143. Jlr^véXoip (Penelops)? namnes endast bland de öfriga andarterna, tillhopa med 



de föregående (se näst före n:o 13G), utan all vidare bestämning. 



Man kan häraf endast gissa på några af de mera utmärkta arter, som äro allmänna i Grekland och dess 

 haf, åtmiustone om vintern, såsom Anas penelope, Fulix clangida, nigra, cristata, ferina. — Penelope omtalas ej af 

 Athen*:us, och af de öfriga, t. ex. Aristophanes, fås ingen annan upplysning än att det är en vattenfogel. Nam- 

 net är gammalt; ty sagan förtäljer att Ulyssis hustru, Penelope, såsom barn hade blifvit kastad i hafvet, men 

 laddades af de änder som kallas Penelopes, efter hvilka hon sedan fick namn. 



144. 4>a/.aQiq (Phalaris)? är vidare en af de arter som blott finnas till namnet, upp- 

 räknade bland de "tunga simfoglarna", VIII, 5. 8. 



Namnet anföres af flera gamla författare, men den ende som ger någon upplysning deröfver tyckes vara 

 Athenjojs, som (IX, 52) efter Alex. Myndius uppgifver, att Phalaris har smal näbb; är rundare i kroppen (än 

 'Uria") och är undertill gråaktig, ofvan något svartare. Denna beskrifning tyckes kunna passa för en Podiceps 



