100 C. J. SUN DE V ALL, 



tid än man behöfver för att genomgå en Plethron (qvadrat af 100 fots sida). Han är 



mindre än höken [utan tvifvel Astur palumbarius]. 



Svårligen kan denne vara någon annan än Gracuhts pygmceus, som är allmän i Archipelagen. Vanligen har 

 nian efter Gessker ansett Catarrhactes vara en art af Lestris; men dels lefva dessa arter icke vid Medelhafvet, 

 dels dyka de icke lång tid under vattnet. Afven Dysporus dyker ej länge. 



149. KoXoibg (Colius). Under beskrifningen af Kajan (Colius, n:o 77), tillägger för- 

 fattaren, IX, 19. 3: Dessutom finnes ännu en sort Kaja i Lydien och Phrygien, som är 

 simfotad. 



Ehuru dessa ord icke innefatta någon synnerlig upplysning, så kan nian dock ej underlåta att anse den sim- 

 fotade Kajan för samma fogel som den nyss omtalade Catarrhactes. Detta är en följd af den svarta färgen och af 

 en viss likhet mellan slägtena Corvus och Graculus, som gjort att den stora arten, Gr. carbo, hos oss blifvit kallad 

 Alkråka, i södra Europa Cormoranus (Corvus marinus) och i Grekland Corax. Härmed står det i full öfver- 

 ensstämmelse, att anse den lilla arten, Graculus pygmceus, för den som fått namnet Kaja (Colius). Han är dess- 

 utom vanlig i Mindre Asien, och ingen annan simfogel finnes, för hvilken namnet Kaja synes passande. 



Alla de hittills omtalade Sirnfoglarna (n:o 136-149) uppräknas antingen af Akisto- 

 teles under namn af tunga (tungt flygande), eller äro tydligen närslägtade med de af 

 honom uppräknade. De utgöra tillhopa de stora familjerna: Lamellirostres, Pygopo- 

 des och Totipalmes. De återstående, icke tunga sirnfoglarna, utgöra Cuviers Longi- 

 pennes. Såsom sådana tror jag mig kunna uppföra följande. 



150. Aagog (Larus). II, 12. 15: Hela strupen är vid. — V, 8. 4: Larus och iEthyia 

 lägga 2 eller 3 'ågg på klipporna omkring hafvet; Larus om sommaren, men TEthyia på 

 våren . . . och rufvar dem såsom andra foglar. Ingendera af dessa ligger i dvala. — VIII, 

 5. 7: Larus lefver vid floder och sjöar; är till färgen askgrå. — IX, 2. 4: är ovän med 

 Brenthus och Harpe, hvilka, liksom Larus, hemta sin föda ur hafvet. 



VIII, 5. 7: Den hvite Larus {Xccyog 6 Aevxos), iEthyia m. fl. lefva (liksom Kråkan) 



vid hafvet, af djur som där uppkastas. 



Af allt det här anförda synes att det grekiska namnet Larus är generiskt och motsvarar det svenska Måk 

 eller Fisk må k, n. v. slägtena S/erna och Larus. Detta hindrar ej att några olika arter af dessa foglar kunna 

 hafva haft egna namn, liksom vid våra kuster (t. ex. Tärna, Ljusa, Trut o. s. v.), och möjligtvis har Aristo- 

 tei.es anfört ett och annat sådant, ehuru de nu ej kunna igenkännas och således måste anföras såsom fullkomligt 

 obekanta. Då han (i det ofvan anförda) omtalar en askgrå och en hvit Larus, så unnas troligtvis, med den 

 förra, de grå och mörkfläckige ungarnc; med den sednare, de fullvuxne, som i allmänhet, pä största delen af 

 kroppen, hafva en lysande, hvit färg, och af hvilka man, då de flyga, blott ser den alltid hvita undersidan; hvar- 

 före Fiskmåkarna i allmänhet (Larus och Sterna) vid vår Östersjökust pläga kallas Hvitfogel. Namnet Larus 

 förekommer med samma betydelse i /Ksopi fabler. Det öfversiittes af 1'ijnius med Gavia. 



151. Ai&via (Aethyia). I, 1. 6: En del (vattendjur) hafva vingar, såsom /Ethyia 



och Colymbis. — Vidare omtalas /Ethyia, V, 8. 4, tillhopa med Larus, med hvilken hon 



har lika lefnadssätt (se föregående artikel), men skiljer sig deruti, att hon värper "tidigt 



på våren, strax efter dagjeinningen". — VIII, 5. 7: (äfven här namnes .Ethyia tillhopa 



med "den hvite Larus" och säges dela hans lefnadssätt; se under Larus). 



Namnet JSthyia öfversättes af Plinius (X, 32 eller 91) med Mergus; men på samma ställe berättar han, 

 att Mergus värper i träd, hvilket tydligen härrörer från sammanblandning af uppgifter om olika foglar. Vidare 

 omtalar han (XI, kap. 37 eller 202) att Mergus är omättelig, emedan födan strax afgår; hvilket Oppianus afskrif- 

 ver med några tillägg, som visa att han talar om en Larus. Detta allt har gjort, att namnet £tbyia blifvit 

 obegripligt, och vanligen ansedt lika med Mergus. Men Mergus betyder Dykare, och tyckes ursprungligen hafva 

 varit användt för Podiceps-arterna; dessutom har Gessner, föranledd af Plinii uppgift att de bygga i träd, isyn- 

 nerhet användt det för de arter, som genom Linné fått behålla detta namn (Mergus). — BÉLON använder namnen 



