112 C. J. SUNDE V ALL, 



som är allmän i Egypten och hela norra Afrika. Möjligtvis kan den hafva blifvit hemsänd af Alexander. Näst 

 före densamma stå några underrättelser om Krokodilen (se strax nedanför: II, 6), hvilka dock äro helt och hållet 

 tagna ur Herodot. 



9. KgoxodeiXog (Crocodilus). I, 1. 6: är ett vattendjur som dock andas luft. — 



I, 9. 6: Flodkrokodilen är det enda djur som blott rör öfverkäken (Detsamma upp- 

 repas ordagrannt III, 6. 3). — II, 1. 5: (om fötternas böjning, se förut, Reptilia). — 



II, 6. 1: Krokodilen i Egypten saknar tunga, bvaruti han liknar vissa fiskar. — § 2: 

 Flodkrokodiler ne hafva ögon såsom svinet, stora och utstående tänder, väldiga klor 

 och ogenomtränglig, fjällig hud. De se dåligt i vattnet, men ganska skarpt utom det. 

 Om dagen vistas de mest på landet, men om natten i vattnet, som då är varmare än 

 luften. — II, 11. 1: (se förut, om författarens System, sid. 21). — II, 11. 4 och II, 12.9: 

 (se Reptilia i allmänhet). — V, 27. 2: Både Land- och Flod krokodilen föda på lan- 

 det . . . Flod krokodilen lägger många ägg, högst omkring 60, till färgen hvita, och 

 ligger på dem 60 dagar; ty han lefver länge. Af dessa ganska små ägg blir ett af de 

 största djur; ty ägget är icke större än ett gåsägg och ungen i förhållande dertill; men 

 utvuxen blir han 17 alnar lång. Somliga säga att han växer så länge han lefver. — 

 VIII, 2. 2: (se Reptilia i allmänhet). — VIII. 17. 1: Flod krokodilen ligger i vinter- 

 dvala (se Reptilia i allmänhet). — IX, 2. 2: Djuren blifva späka genom understöd (med 

 föda), såsom Krokodilerne, mot den prest (i Egypten), som förser dem med föda; men 

 detsamma får man se äfven på andra ställen. — IX, 7. 3: Trochilus (se Foglar, n:o 128) 

 flyger in i Krokodilens mun, då han gapar, och rensar hans tänder. Denne känner sig 

 gagnad och skadar honom ej; men då han vill att Trochilus skall gå ut, rör han på hal- 

 sen, för att ej nödgas bita ihjäl honom. 



Allt det som säges om Krokodilen, Crocodilus vulgaris, är hemtadt hos Herodot (II, 68-70), med 

 undantag af uppgiften (i V, 27. 2) om äggens antal och färg samt den 60 dagars inkubationcn. Dessa uppgifter 

 äro således komna från annat håll och den om rufningen är falsk. Men Herodot berättar ännu mera, isynnerhet 

 om Krokodilens dyrkan och skötsel vid Thebe och sjön Moeris och om dess fångst vid staden Elephantine, hvarest 

 han ätes och ej hålles i anseende. Han säger att namnet Krokodil ej är kändt i Egypten, hvarest detta djur 

 kallas Champsa, men att "Jonierne så benämnt det efter de små Krokodilerna, som finnas i deras häckar". 

 Man ser häraf att Crocodilus ursprungligen är det Joniskt-Grekiska namnet pii den vanliga lilla ödlan. — Herodot 

 skiljer ej mellan Landt- och Flod-krokodil, såsom Aristoteles tyckes göra. Emellertid finner man lätt, att 

 denne sednare, utom ett enda ställe (V, 27. 2), blott talar om Flodkrokodilen, och att lian tyckes såsom sådan 

 anse alla af Herodot omtalade Egyptiska Krokodiler. Dock liar lian uppenbart föreställt sig att äfven en Landt- 

 krokodil finnes, hvilken han dock endast nämner pä det nyss citerade stället. Hetta tyckes härleda sig frän ett 

 annat ställe hos Herodot, hvarest "Landtödlor af 2 alnars längd" uppräknas bland djuren i Libyska öknen (IV, 

 192: . . xQOxndet?.oi ytQaaToi, hgov TQiTzr}%seg. — En nr\yyg, Cubitus, är ungefär \\ fot, eller sä långt som 

 frän armbagen till fingerspetsen). Möjligtvis kan härtill hafva kommit någon annan underrättelse om den stora 

 egyptiska Monitor. 



10. O' (p/g (Ophis; lat Anguis vel Serpens), Orm. I, 1. 12: bebor hål i jorden. — 



1, 5. 4: Man berättar att bevingade Ormar finnas omkring /Ethiopien. — I, 6. 2: Or- 

 marne äro fjälliga, och de fleste lägga ägg; blott Huggormen föder lefvande. — II, 



2. 11: Vissa Ormar vid Thebe, som hafva en upphöjning, i likhet af horn, sägas af Egyp- 

 tierna vara behornade. — II, 10. 1: De flesta Ormar lefva på landet; men några få, äfven 

 i drickbart (d. ä. sött) vatten. Afven finnas Hafsormar {&aKarrioi ö(ptfg), som till skap- 

 naden likna landtormarna, utom hufvudet, som nära liknar Congerns; flera sorter finnas. 

 Ormarne äro fotlösa såsom fiskarne. — II, 12. 10: Orrnarnes slägte liknar Ödlorna och 

 har nästan allt lika med dem, om man tillager länorden och borttager fötterna. De äro 



