OM ARISTOTELIS DJURARTER: REPTILIER. 115 



12. Aanig (Aspis). VIII, 28. 2 (tillsamman med föregående): Aspis finnes i Libyen, 

 af hvilken orm man bereder Septicum fett gift] och hvars bett äro obotliga. — IX, 7. 3: 

 Ichneumon i Egypten anfaller Aspis (se Mammalia n:o 19). 



Denne Br den i Egypten och hela Afrika allmänna Naja haje, som fått sitt grekiska namn Aspis deraf, 

 att han, liksom öfriga arter af slägtet, brukar resa sig högt upp, ofta stående nästan blott på stjerten, och derunder 

 utbreda kroppens fram del såsom en platt, bred och arlång sköld (aspis). I Egypten plägar han kringföras af orm- 

 tjusare, liksom sin samslägting, Naja tripudians, i Indien. Herodot säger (IV, 191) att han finnes i Numidien, 

 vid sjön Triton (i n. v. Tunis), men tyckes ej omtala honom från Egypten, ehuru han ofta är afbildad bland de 

 gamla målningarna och skulpturerna derifrån. 



13. fy/g (Echis; lat. Vipera), Huggorm. III, 1. 14; alla öfriga ormslägten lägga 

 hgg utom Huggormen, som föder lefvande, men som i början har ägg inuti sig, i hvilket 

 afseende han liknar Hajarna. — V, 28. 1 : Bland Ormarna framföder Huggormen lefvande 

 ungar, men har i början ågg inom sig. Agget är, såsom fiskarnes, enfärgadt [näml. inuti] 

 och mjukskaligt. Ungen bildas ofvanpå och ägget omgifves ej af en kalkartad bark, så- 

 som ej heller fiskäggen. Hon föder små ungar inom hinnor som brista på 3:dje dagen, 

 men stundom äter ungen sig sjelf ut. På en enda dag föder hon mer än 20 ungar, en 

 åt gången. De öfrige Ormarne framföda hgg . . . — VIII, 6. 1: Huggormar fångas med 

 vin (se under Ophis n:o 10). — VIII, 19. 3: Äfven Huggormen byter hud både vår och 

 höst. Det är orätt, som några säga, att detta slägte ej skulle byta hud. — VIII, 28. 2: 

 De giftiga djurens bett äro aldra farligast då de hafva förtärt ett annat dylikt, såsom då 

 en Huggorm slukat en Skorpion. Men menniskans spott motverkar den skada de flesta 



af dem göra. — IX, 27. 3: Huggormen ätes af Sköldpaddan (se n:o 1). 



Den i Grekland allmännaste Huggormen är Vipera ammodytes; men V. berus lärer äfven förekomma där 

 och urskiljdes säkert ej af författaren från den förra. 



13 b. E'xidva (Echidna). I, 6. 2: Echidna är den enda bland Ormarna som föder 



lefvande ungar. — VIII, 17. 1: Echidnae gömma sig om vintern under stenar. 



Med Echidna torde egentligen menas Huggormens hona; men att båda namnen, Echidna och Echis, 

 ofta brukas i stället för hvarandra, såsom allmänt namn på Huggormen, synes af jämförelsen mellan den först* 

 uppgiften under Echidna och de två första under Echis. På alla dessa ställen sägos att Echis, eller Echidna, är 

 den ende bland Ormarna som föder lefvande. 



14. ' Y'Sqoq (Hydrus), Vatten orm. I, 1. 6: uppräknas såsom ett fotlöst vatten- 

 djur, som andas luft. — II, 12. 12: Gallan sitter vid lefvern (hos de öfriga Ormarna vid 



tarmen). 



Detta är allt som säges om Hydrus; men att man under detta namn förstått en Orm (Serpens) som 

 lefver i vattnet, är väl bekant och synes tydligt af det sednare stället hos Aristoteles, hvarest Hydrus jämföres 

 med de öfriga Ormarna. Men då inga Vattenormar äro bekanta i Medelhafvet och ingen annan landtorm, som 

 mycket vistas i vatten, tyckes finnas i Europa, än vår vanlige Sno k, Coluber natrix, som är allmän äfven i Grek- 

 land, så blir det tämligen säkert att just denne är Aristotelis Hydrus, och densamme som omtalas på ett annat 

 ställe såsom "Ormar som lefva i drickbart vatten" (II, 10. 1; se under Ophis, n:o 10). Det må dock anmärkas 

 att en med C. natrix högst närslägtad art, kanske blott en varietet, C. hydrus Pall., som äfven vistas mycket i 

 vatten, sannolikt äfven är allmän i Grekland och Macedonien, i hvilket fall han äfven inbegripes i namnet Hydrus. 

 Att den af författaren omtalade Hafsormen är en fisk, hafva vi redan anfört under art. Ophis. — jEsopus om- 

 talar Hydrus såsom en Orm, som bor i en källa (eller vattenpöl). 



15. Tv(fXit>oi ocpug (Typhlini, blinda; Serpentes caeci Plin.; Caeciliae Gaza), Orm slå. 

 VI, 12. 4: De hafva en springa under buken vid ljumskarne (liksom Acus, Syngnathus rec). 

 — VIII, 23. 3: Chalcis (ofvan n:o 5) är till färgen lik de blinda Ormarna. 



Af det ofvanstående fås ingen upplysning om djuret; men dels har traditionen bevarat betydelsen af nam- 

 net, såsom utmärkande Or ms lån, Angiiis fragilis L.; dels kallas denna ännu, enligt Bélon, i Grekland, Tephloti, 



